Справа № 127/4789/20 
Провадження № 33/801/361/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Чернюк І. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2020 року, якою визнано винним 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №346404 від 13.02.2020 року та серії ДПР №146405 від 13.02.2020 року, 13.02.2020 року о 23 год. 12 хв. у м. Вінниця, по вул. Келецька, ОСОБА_1 керував автомобілем «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобілів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 та п. 13.1 ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Вирішено питання судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм КУпАП України, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Вказав, що суд, розглянувши справу за його відсутності, обмежив його у здійсненні прав, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема, надавати пояснення, користуватися правовою допомогою, заявляти клопотання та подавати докази, оскільки в судовому засіданні він участі не приймав, а зазначення в оскаржуваній постанові суду про те, що він був присутній в судовому засіданні не відповідає дійсності. Зазначив, що наявні в матеріалах справи докази не свідчать про керування ним автомобілем, а протокол про адміністративне правопорушення не є джерелом доказів. Крім того, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного суду від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17, зазначив, що письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежним доказом. 
В судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Бистрицький М.О. не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.
За правилами ч. 1 і 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, п. 13.1 ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтями 124 та 130 КУпАП.
Судом встановлено, що 13.02.2020 року о 23 год. 12 хв. у м. Вінниця, по вул. Келецька, ОСОБА_1 керував автомобілем «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобілів.
Визнавши винним ОСОБА_1 та притягнувши його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього доведена достатніми доказами, які, у сукупності з показами свідка в судовому засіданні та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, підтвердили наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення яких застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема, надавати пояснення, користуватися правовою допомогою, заявляти клопотання та подавати докази, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні, а тому мав змогу користуватися цими правами. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 скористався правничою допомогою уклавши угоду з адвокатом Бистрицьким М.О. 
Доводи апеляційної скарги про те, що згідно постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року у справі № 560/751/17, письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення не є належними доказами без їх допиту в судовому засіданні, не заслуговують на увагу, виходячи із наступного.
При розгляді справи № 560/751/17, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується поясненнями свідків. Верховний суд, переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій, зауважив, що пояснення свідків, надані працівникам поліції, не є належними доказами правомірності притягнення правопорушника до відповідальності, оскільки вони в суді не допитувалися, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення. При цьому, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, повинен бути обґрунтованим на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують вчинення адмінправопорушення. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оскільки у тій справі суди виходили із того, що вина правопорушника підтверджувалась лише показами свідків, а у даній справі суд виходив із підтвердження вини ОСОБА_1 й іншими доказами ,які містять фактичні дані про вчинення ним правопорушення, зокрема, показами свідка, опитаного в судовому засіданні суду першої інстанції та відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, і обставини щодо доказів підтвердження вини у даній справі відрізняються від тих, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність постанови суду першої інстанції в цілому є безпідставними, оскільки не містять аргументів щодо незаконності постанови суду в частині спростування фактів вчинення ДТП та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а зводяться до переоцінки досліджених судом першої інстанції доказів. Крім того, як вбачається з наданого працівниками поліції відеозапису з нагрудної камери, ОСОБА_1 визнавав керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та вчинення саме ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вчинення дорожньо-транспортної пригоди та відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку , не є підставою для скасування законної постанови суду першої інстанції, оскільки зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням і свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.
При розгляді справи місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи, надав правову оцінку показам свідка та наявним в матеріалах справи і дослідженим у судовому засіданні доказам у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку про визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення у зв?язку з цим адміністративного стягнення.
Апеляційний суд, погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя С.Г. Копаничук