УХВАЛА

25 березня 2020 року 
м. Київ

Справа №  922/1668/19 
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду       
суддя-доповідач О. О. Мамалуй 
розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2020р.
у складі колегії суддів: Н. М. Пелипенко - головуючий, С. В. Барбашова, О. А. Істоміна 
та на рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2019р.
суддя: В. І. Ольшанченко
за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 
до 
1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Стандарт ЛТД";
2. ОСОБА_1 
про стягнення 186  576,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2020р. та на рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2019р. у справі №922/1668/19. 

Верховний Суд звертає увагу, що предметом позову у цій справі є стягнення 186  576,10 грн., що є меншим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа №922/1668/19 є малозначною. 

У касаційній скарзі містяться посилання скаржника на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Також скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для банку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 290 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Верховний Суд звертає увагу, що у касаційній скарзі скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосуванні норми матеріального права та порушенні норми процесуального права, але АТ КБ "Приватбанк" не зазначає у скарзі конкретних підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 2 ст. 287 ГПК України.

За ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 

Частиною 5 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) передбачено, що питання про залишення касаційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги.

Верховний Суд вважає за необхідне надати скаржнику строк для усунення зазначених вище недоліків, а саме для зазначення передбачених ст. 287 ГПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

Керуючись ст. ст. 174, 233, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2020р. та на рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2019р. у справі №922/1668/19 залишити без руху.

2. Надати АТ КБ "Приватбанк" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 

3. Попередити АТ КБ "Приватбанк" про те, що неусунення недоліків скарги протягом установленого строку є підставою для її повернення скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                     О. О. Мамалуй