ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2020 р.           Справа№ 927/1056/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Калатай Н.Ф. 
 
при секретарі судового засідання Позюбан А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванівка АГ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2020

у справі № 927/1056/19 (суддя Фетисова І.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернотранс 2016"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванівка АГ"
про стягнення 366801,80 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернотранс 2016" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванівка АГ" про стягнення 366801,80 грн заборгованості за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № ІВ150118-пос від 15.01.2018.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати в повному обсязі послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом.  
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2020 у справі № 927/1056/19 позов ТОВ "Зернотранс 2016" до ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" про стягнення 366801,80 грн задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" на користь ТОВ "Зернотранс 2016" суму заборгованості 366801,80 грн та 5502,03 грн судового збору. 
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши відсутність доказів виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № ІВ150118-пос від 15.01.2018, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 612, 626, 692, 909 ЦК України, ст. 193 ГК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2020 у справі № 927/1056/19 та ухвалити нове, яким в позові відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Так, апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку щодо відхилення доводів відповідача стосовно того, що строк виконання зобов`язання по сплаті вартості наданих послуг на підставі п. 3.6 договору не настав. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що надіслана ним на електронну адресу позивача додаткова угода № 1 від 30.01.2020 до договору перевезення про встановлення графіку погашення заборгованості в сумі 366801,80 грн є не мировою угодою, а лише пропозицією про зміну договору. До того ж, на час постановлення оскаржуваного рішення відсутні докази її підписання сторонами, зокрема, позивачем. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2020 року, справу № 927/1056/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2020 поновлено ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2020; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали; зупинено дію оскаржуваного рішення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 розгляд справи призначено на 17.06.2020.
Від ТОВ "Зернотранс 2016" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права. При цьому, позивач звертає увагу на те, що до матеріалів справи було надано первинні бухгалтерські документи, якими засвідчується факт здійснення господарської операції з надання послуг перевезення. За твердженнями позивача, дії відповідача з врегулювання питання щодо розстрочки заборгованості по перевезенню, яка є предметом позову у даній справі, підтверджують згоду відповідача про наявність у нього заборгованості за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № ІВ150118-пос від 15.01.2018.
Через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, яке ухвалою від 12.05.2020 задоволено судом, судове засідання 17.06.2020 призначено в режимі відеоконференції, доручено Господарському суду Чернігівської області забезпечення відеконференцзв`язку. 
У зв`язку з перебуванням суддів Мартюк А.І., Зубець Л.П., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами - у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О (головуючий), Калатай Н.Ф., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 справу №  927/1056/19 прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи відкладено на 22.06.2020. Судове засідання 17.06.2020 в режимі відеоконференції не відбулося з технічних причин.
18.06.2020 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.
Колегія суддів, розглянувши заявлене позивачем клопотання, задовольняє його та вважає за можливе здійснити перегляд справи в апеляційному порядку без участі представника позивача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.
Представник відповідача в судовому засіданні 22.06.2020 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що 15.01.2018 між ТОВ "Зернотранс 2016" (виконавець за договором, позивач у справі) та ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № ІВ150118-пос (далі - договір), згідно умов якого виконавець надає послуги автомобільних перевезень, які включають надання транспортного засобу, організацію і здійснення доставки ввіреного замовником вантажу вказаного в додатках (договорах-заявках) до цього договору, в пункт призначення і видає вантаж уповноваженій отримати його особі замовника, а також вантажно-розвантажувальні послуги.
Відповідно до п. 1.2 договору найменування, кількість, види вантажу, який перевозиться, маршрути перевезення (місця навантаження/розвантаження), дані вантажовідправників та вантажоодержувачів, графік подачі автотранспорту, вартість перевезення та суми оплати узгоджуються сторонами перед кожним конкретним перевезенням та вказуються в додатках (договорах-заявках), додаткових угодах до цього договору.
В п. 1.3 договору сторонами узгоджено, що після підписання договору - заявки сторонами, договір - заявка є невід`ємною частиною цього договору та є підтвердженням того, що всі умови надання послуг, вказані в договорі - заявці узгоджені сторонами.
Згідно п. 2.1.3 договору замовник зобов`язаний сплатити послуги виконавцю за договором.
Відповідно до п. 3.1 договору оплата послуг виконавця за цим договором здійснюється на підставі оригіналів наданих рахунків на оплату. Підставою для виписки рахунку за надані послуги є належним чином оформлені: договір-заявка, товарно-транспортна накладна, реєстр ТТН, акт надання послуг, своєчасно і правильно зареєстровані податкові накладні.
За змістом п. 3.2 договору вид розрахунків за даним договором безготівковим шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця. У разі досягнення домовленості між сторонами розрахунок може здійснюватися за попередньою оплатою.
Згідно п. 3.5 договору загальна сума послуг за даним договором визначається загальною вартістю всіх актів  наданих послуг за даним договором, вартість послуг конкретного перевезення не може бути більше вартості, зазначеної в договорі - заявки, узгодженої та підписаної сторонами.
Пунктом 3.6 договору сторонами визначено, що замовник зобов`язується здійснити оплату фактично наданих послуг виконавцем за даним договором протягом 21 (двадцяти одного) банківського дня з моменту надання виконавцем повністю і правильно оформлених документів, зазначених в п. 3.1 цього договору, якщо інший порядок розрахунків не передбачено відповідним договором - заявкою за певні послуги.
Відповідно до п. 10.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018. Цей договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік, якщо сторони не менше ніж за місяць не заявлять про бажання його розірвати.
Також сторонами 04.06.2018 підписано додаток № 3 до договору, яким між сторонами досягнуто домовленості щодо вартості перевезення зернових культур 130 грн. за тону вантажу, маршрутом з смт.  Михайло - Коцюбинське - Чернігів, вул. Попова, 2.
Між сторонами 01.06.2018, 10.08.2018, 12.09.2018, 03.10.2018, 01.06.2019 підписано договори-заявки на транспортні послуги з перевезення сільськогосподарських культур.
На виконання умов договору позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується наданими до матеріалів справи:
- товарно - транспортною накладною № ИВ000000254 від 05.08.2019, сторонами підписано акт надання послуг № 129 від 05.08.2019 на суму 5732,00 грн, позивачем виставлено рахунок № 117 від 05.08.2019 на оплату 5732 грн;
- товарно-транспортними накладними № ИВ000000268 від 07.08.2019, № ИВ000000267 від 07.08.2019, № ИВ000000262 від 06.08.2019, № ИВ000000261 від 06.08.2019, № ИВ000000257 від 05.08.2019, № ИВ000000250 від 04.08.2019, сторонами підписано акт надання послуг № 131 від 07.08.2019 на суму 38180 грн, позивачем виставлено рахунок на оплату № 118 від 07.08.2019 на оплату 38180 грн,
- товарно-транспортними накладними № ИВ000000215 від 28.07.2019, № ИВ000000207 від 27.07.2019, № ИВ000000220 від 29.07.2019, ИВ000000228 від 29.07.2019, сторонами підписано акт надання послуг № 119 від 29.07.2019 на суму 24958,40 грн, позивачем виставлено рахунок на оплату № 107 від 29.07.2019 на суму 24958,40 грн,
- товарно-транспортною накладною № ИВ000000206 від 26.07.2019, сторонами підписано акт надання послуг № 118 від 26.07.2019 на суму 6368 грн, позивачем виставлено рахунок на оплату № 106 від 26.07.2019 на суму 6368 грн,
- товарно-транспортною накладною № ИВ000000202 від 25.07.2019, сторонами підписано акт надання послуг № 123 від 25.07.2019, позивачем виставлено рахунок № 111 від 25.07.2019 на оплату 5996 грн,
- товарно-транспортною накладною № ИВ000000197 від 21.07.2019, сторонами підписано акт надання послуг № 116 від 21.07.2019 на суму 6648 грн, позивачем виставлено рахунок на оплату № 104 від 21.07.2019 на суму 6648 грн,
- товарно-транспортними накладними № ИВ000000186 від 20.07.2019, № ИВ000000185 від 20.07.2019, № ИВ000000181 від 20.07.2019, сторонами підписано акт надання послуг № 115 від 20.07.2019 на суму 22724 грн, позивачем виставлено рахунок № 103 від 20.07.2019 на суму 22724 грн,
- товарно-транспортними накладними № ДФ000001082 від 07.11.2018,  № ДФ000001083 від 07.11.2018, № ДФ000001085 від 07.11.2018, № ДФ000001086 від 07.11.2018, № ДФ000001087 від 07.11.2018, № ДФ000001088 від 07.11.2018, № ДФ000001089 від 07.11.2018, № ДФ000001090 від 07.11.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 263 від 07.11.2018 на суму 43419 грн, позивачем виставлено рахунок № 263 від 07.11.2018 на суму 43419 грн,
- товарно-транспортними накладними № ДФ000001091 від 08.11.2018,  № ДФ000001092 від 08.11.2018, № ДФ000001093 від 08.11.2018, № ДФ000001094 від 08.11.2018, № ДФ000001097 від 08.11.2018, № ДФ000001098 від 08.11.2018, № ДФ000001102 від 08.11.2018, № ДФ000001103 від 08.11.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 265 від 08.11.2018 на суму 43467 грн, позивачем виставлено рахунок № 265 від 08.11.2018 на суму 43467 грн,
- товарно-транспортними накладними № ДФ000001104 від 09.11.2018,  № ДФ000001105 від 09.11.2018, № ДФ000001107 від 09.11.2018, № ДФ000001109 від 09.11.2018, № ДФ000001110 від 09.11.2018, № ДФ000001113 від 09.11.2018, № ДФ000001114 від 09.11.2018, № ДФ000001118 від 09.11.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 267 від 09.11.2018 на суму 42231 грн, позивачем виставлено рахунок № 267 від 09.11.2018 на суму 42231 грн,
- товарно-транспортними накладними № ДФ000001154 від 12.11.2018,  № ДФ000001155 від 12.11.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 272 від 12.11.2018 на суму 21247,40 грн, позивачем виставлено рахунок № 272 від 12.11.2018 на суму 21247,40 грн,
- товарно-транспортною накладною № ДФ000000984 від 28.10.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 243 від 28.10.2018 на суму 5055 грн, позивачем виставлено рахунок № 243 від 28.10.2018 на суму 5055 грн,
- товарно-транспортними накладними № 1451 від 23.10.2018, № 1452 від 23.10.2018, № 1453 від 23.10.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 239 від 23.10.2018 на суму 8144,50 грн, позивачем виставлено рахунок № 239 від 23.10.2018 на суму 8144,50 грн,
- товарно-транспортною накладною № ДФ000000949 від 16.10.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 232 від 17.10.2018 на суму 4559,25 грн, позивачем виставлено рахунок № 232 від 17.10.2018 на суму 4559,25 грн,
- товарно-транспортними накладними № ДФ000000943 від 16.10.2018, № ДФ000000947 від 16.10.2018,  № ДФ000000948 від 16.10.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 229 від 16.10.2018 на суму 14877 грн, позивачем виставлено рахунок № 229 від 16.10.2018 на суму 14877 грн,
- товарно-транспортними накладними № ДФ000000919 від 12.10.2018, № ДФ000000935 від 14.10.2018,  № ДФ000000938 від 15.10.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 224 від 15.10.2018 на суму 14916 грн, позивачем виставлено рахунок № 224 від 15.10.2018 на суму 14916 грн,
- товарно-транспортною накладною № ДФ000000934 від 14.10.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 223 від 14.10.2018 на суму 4872 грн, позивачем виставлено рахунок № 223 від 14.10.2018 на суму 4872 грн,
- товарно-транспортними накладними № ДФ000000923 від 13.10.2018, № ДФ000000927 від 13.10.2018,  сторонами підписано акт надання послуг № 228 від 13.10.2018 на суму 10040,25 грн, позивачем виставлено рахунок № 228 від 13.10.2018 на суму 10040,25 грн,
- товарно-транспортними накладними № ДФ000000925 від 13.10.2018, № ДФ000000926 від 13.10.2018,  № ДФ000000928 від 13.10.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 222 від 13.10.2018 на суму 14916 грн, позивачем виставлено рахунок № 222 від 13.10.2018 на суму 14916 грн,
- товарно-транспортними накладними № ДФ000000908 від 12.10.2018, № ДФ000000909 від 12.10.2018,  № ДФ000000910 від 12.10.2018, № ДФ000000913 від 12.10.2018, № ДФ000000914 від 12.10.2018, № ДФ000000915 від 12.10.2018, № ДФ000000916 від 12.10.2018, № ДФ000000917 від 12.10.2018, № ДФ000000918 від 12.10.2018, № ДФ000000920 від 12.10.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 221 від 12.10.2018 на суму 50181 грн, позивачем виставлено рахунок № 221 від 12.10.2018 на суму 50181 грн,
- товарно-транспортними накладними № ДФ000000905 від 11.10.2018, № ДФ000000906 від 11.10.2018,  № ДФ000000907 від 11.10.2018, сторонами підписано акт надання послуг № 219 від 11.10.2018 на суму 15888 грн, позивачем виставлено рахунок № 219 від 11.10.2018 на суму 15888 грн.  
У вересні 2019 виконавцем на адресу ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" надіслано претензію про необхідність проведення розрахунків за надані послуги автоперевезення на суму 421  801,80 грн.
Між сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого за відповідачем рахується заборгованість в сумі 421  801,80 грн. Відповідач здійснив часткову оплату.
Оскільки відповідачем розрахунки за надані послуги в повному обсязі не були проведені,  ТОВ "Зернотранс 2016" пред`явлено позов про стягнення з ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" 366801,80 грн заборгованості за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № ІВ150118-пос від 15.01.2018.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Дослідивши зміст договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № ІВ150118-пос від 15.01.2018, який укладений між ТОВ "Зернотранс 2016" та ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ", колегія суддів встановила, що даний правочин за своєю правовою природою є договором перевезення, правове регулювання якого здійснюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та іншими нормативно-правовими актами.
Так, у відповідності до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Згідно ч. 1 ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.
За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та відповідачем не заперечується, позивачем виконано свої зобов`язання в частині надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом, що підтверджується товарно-транспортними накладними, актами надання послуг, які підписані сторонами без будь-яких зауважень і застережень. При цьому, вказані акти містять посилання на рахунки-фактури по кожному акту окремо, що дає підстави для висновку про обізнаність сторони відповідача щодо їх виставлення позивачем. 
Як вже зазначалось в даній постанові, між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за період березень 2019 - серпень 2019, згідно якого станом на 31.08.2019 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 421  801,80 грн (а.с. 176 том І). Складання таких актів узгоджено сторонами в п. 5.11 договору. Тобто уповноважений представник відповідач підписавши даний акт фактично погодився з наявною заборгованістю товариства в наведеній сумі. 
Згідно долучених до матеріалів справи платіжних доручень № 104494856 від 11.10.2019 на суму 25000 грн та № 780955196 від 18.10.2019 на суму 30000 грн відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості за актом (призначення платежу: "оплата за транспортні послуги згідно акту звірки"; а.с. 30-31 том І). 
Також з долучених до матеріалів справи документів вбачається, що відповідач звертався до позивача з пропозицією укласти додаткову угоду № 1 від 30.01.2020 до договору про розстрочку сплати заборгованості з січня 2020 по серпень 2020 (а.с. 220 том І).
Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі №911/3685/17; від 04.06.2020 у справі № 640/18354/14-ц.
Підсумовуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вчинення відповідачем конклюдентних дій з визнання заборгованості за договором, а також з огляду на наявні в матеріалах справи належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, якими підтверджується факт здійснення позивачем господарської операції з надання послуг перевезення, є підставою для здійснення відповідачем розрахунку за договором  перевезення вантажів автомобільним транспортом № ІВ150118-пос від 15.01.2018. 
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
Враховуючи предмет і підставу даного позову та поведінку відповідача, який займає взаємовиключні правові позиції щодо наявної у нього заборгованості за надані послуги згідно договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № ІВ150118-пос від 15.01.2018, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium.
До того ж, в силу п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. 
Згідно ст. 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішніми або об`єктивними, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями у цивільному праві. Тобто, укладаючи угоду, сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм, добросовісністю, по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, унеможливити укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб) і дотримуватись зовнішніх критеріїв, справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у співмірності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Отже кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої процесуальної поведінки, яка б виключала необ`єктивні (упереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної. Особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ "Агрофірма "Іванівка АГ" заборгованості за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № ІВ150118-пос від 15.01.2018 в сумі 366  801,80 грн, оскільки відповідачем належними засобами доказування не було доведено виконання договірних зобов`язань. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано визначених в п. 3.1 договору документів судова колегія зазначає, що виходячи із змісту даної умови правочину визначений перелік документів є підставою для виставлення позивачем відповідного рахунку. 
Окрім цього, у відповідності до п.п. 4.1.4 договору рахунок на оплату  - це документ, який визначає суму оплати і містить необхідні реквізити виконавця, за якими замовник здійснює безготівковий переказ коштів за надані послуги за цим договором. Документ, який є однією з підстав для оплати замовником наданих йому послуг за цим договором. Тобто сторонами правочину узгоджено, що вказаний рахунок не є єдиною підставою для оплати наданих послуг, 
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.
Рахунок-фактура за своїм правовим змістом є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є невідкладною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити надані послуги з огляду на наявність первинних бухгалтерських документів, таких як товарно-транспортні накладні та акт приймання послуг.  До того ж, за змістом п.п. 4.1.3 договору акт наданих послуг є документ, що визначає відсутність претензій сторін про виконане перевезення. 
Відтак твердження апелянта про те, що строк виконання грошового зобов`язання за договором не настав з огляду ненадання відповідачу рахунку-фактури відхиляються судом за їх необґрунтованістю.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, не знайшло свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2020 у справі №  927/1056/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.  
Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).
Керуючись ст. ст. 129, 269, п.  1 ч.  1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний   апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванівка АГ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2020 у справі №927/1056/19 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2020 у справі №927/1056/19 залишити без змін. 
3.          Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванівка АГ".
4.          Справу №927/1056/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.  

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                Н.Ф. Калатай

Повний текст постанови складено 23.06.2020