ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №814/1307/16
адміністративне провадження №К/9901/17106/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на постанову  Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.09.2016 року (суддя Гордієнко Т.О.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 року (головуючий суддя Ступакова І.Г., судді: Бітов А.І., Милосердний М.М.) у справі № 814/1307/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» до Миколаївської митниці ДФС про  визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, 

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» (надалі позивач, Товариство) звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до Миколаївської митниці ДФС (надалі відповідач, митний орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації.
Миколаївський окружний адміністративний суд постановою від 06.09.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 року, адміністративний позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів № 504070000/2016/000002/2 від 09.06.2016 року, прийняте Митним постом «Костянтинівка» Миколаївської митниці ДФС.
Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 504070000/2016/00022 від 09.06.2016 року, прийняту Митним постом «Костянтинівка» Миколаївської митниці ДФС.
Суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані позивачем документи не містять розбіжностей, наявних ознаків підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що була фактично сплачена за ці товари, а тому метод визначення митної вартості за ціною контракту є правильним. 
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, митний орган подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Митний орган зазначає, що при митному оформленні було виявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.     
Доводи касаційної скарги дослівно повторюють доводи апеляційної скарги.
У запереченні на касаційну скаргу Товариство наводить доводи, аналогічні викладеним у позові, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
06.02.2018 року касаційна скарга передана на розгляд судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. в порядку пункту четвертого частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства у редакції Закону від 03.10.2017 № 2147.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного. 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 квітня 2015 року між позивачем (покупець) та ПХУП «ОПОЛЬТРАНС» (Польща) (продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт №5/2015, за умовами якого продавець продає, а позивач купує запасні частини, хімію та аксесуари до вантажних автомобілів. Асортимент, вартість, кількість та строк поставки товару визначається специфікаціями, які є невід`ємною частиною контракту.
З метою переміщення через митний кордон запасних частин до вантажних автомобілів позивачем 08.06.2016 року подана електронна митна декларація № 504070000/2016/004401 щодо здійснення митного контролю та митного оформлення товару за основним методом оцінки за ціною контракту.
Для підтвердження митної вартості товару надані: 
контракт №5/2015 від 24 квітня 2015 року, 
специфікація №5 від 13 травня 2016 року, 
рахунок-фактура від 17 травня 2016 року №Х01/16000222, 
платіжне доручення від 20 травня 2016 року №226, 
договір №32 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 03 серпня 2015 року, 
товарно-транспортна накладна від 01 липня 2016 року, 
довідка перевізника про транспортні витрати №49 від 08 червня 2016 року, 
копія митної декларації країни відправника від 01 червня 2016 року.
В рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.06.2016 року №504070000/2016/000002/2 відповідачем зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості: відсутнє документальне підтвердження формування ціни товару, декларантом не надані витребувані митницею документи, відсутня інформація про можливе страхування товарів відправником чи отримувачем, тому митна вартість грунтується на раніше визнаних митними органами митних вартостях. 
Основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів, яка визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі товар №5,9,10,18,23,27,31,32,35.
Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №504070000/2016/00022 від 09.06.2016 року позивача повідомлено про відмову у митному оформлені (випуску) товарів.
За приписами частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та не спростовано митним органом, що умовами контракту № 5/2015 від 24.04.2015 року, укладеного позивачем з ПХУП «ОПОЛЬТРАС» передбачено, що ціна товару визначається у специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту. У специфікації № 5 від 13.05.2016 року загальна ціна товару складає 19 529,99 євро. У рахунку-фактурі (інвойс) № Х01/16000222 від 17.05.2016 року зазначено товар на суму 19 529,99 євро. Платіжним дорученням № 226 від 20.05.2016 року сплачена сума 19 529,99 євро. 
Митний орган повідомив декларанта, що у зв`язку з тим, що документи подані до митного оформлення, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (документи не містять інформації щодо можливого страхування товару продавцем чи покупцем) необхідно надати додаткові документи:
1)          договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2)          рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються;
3)          висновки про якісні та вартісні характеристики товарів
4)          копію митної декларації країни відправлення.
Листом від 09.06.2016 року № 670 позивач повідомив митний орган, що товар не страхувався, у Товариства відсутній договір із третіми особами та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, копія митної декларації країни відправлення надана митниці разом з декларацією від 08 червня 2016 року №504070000/2016/004401.
В рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.06.2016 року №504070000/2016/000002/2 відповідачем зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості: відсутнє документальне підтвердження формування ціни товару, декларантом не надані витребувані митницею документи, відсутня інформація про можливе страхування товарів відправником чи отримувачем, тому митна вартість ґрунтується на раніше визнаних митними органами митних вартостях.
Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що надані позивачем для митного оформлення документи не містять розбіжностей, наявних ознаки підробки, містять всі відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
При цьому, довідка про транспортні витрати, яку надав позивач під час процедури митного оформлення товару, містить необхідну інформацію щодо складових митної вартості, зокрема витрати на перевезення до кордону України, витрати по території України, загальна вартість транспортних витрат, повідомлення про те, що страхування товару не здійснювалось.
В касаційній скарзі митний орган вказує, що підставою для прийняття спірних рішень слугувало то, що при проведенні перевірки правильності визначення митної вартості встановлено, що термін дії контракту № 5/215 закінчився, декларацію країни відправлення неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, інформація щодо вартості навантажування суперечить положенню контракту, надана довідка про транспортні витрати містить неточності.
Суд не погоджується з доводами митного органу, з огляду на те, що вищенаведені обставини не вказані в п. 33 спірного рішення про коригування митної вартості як обставини прийняття цього рішення.
Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що Товариством наданий митному органу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 Митного кодексу України, а митний орган, в свою чергу, не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що надані позивачем документи не містять розбіжностей, наявних ознаків підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що була фактично сплачена за ці товари, а тому метод визначення митної вартості за ціною контракту є правильним.
Доводи касаційної скарги митного органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом  апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.
Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги
Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій  виконано  всі  вимоги  процесуального  законодавства, всебічно  перевірено  обставини  справи,  вирішено  справу  у  відповідності  до  норм  матеріального  права, постановлено  обґрунтовані  рішення,  в  яких  повно  відображені  обставини,  що  мають  значення  для  справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 344, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Миколаївської митниці ДФС залишити без задоволення. 
Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.09.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 року у справі № 814/1307/16 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду