Ухвала
 
10 червня 2020 року
м. Київ
справа № 563/1118/16-к
провадження № 51-1078км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 , 
прокурора                                                     ОСОБА_5 ,
виправданого                                             ОСОБА_6 ,
захисника                                                    ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 у провадженні за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року                          у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22016180000000027, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України,
встановив:
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                     у провадженні № 51-1078км20 справу призначено судді-доповідачеві                        ОСОБА_1 . До складу колегії входять судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
До початку судового розгляду суддею ОСОБА_1 подано заяву про самовідвід, яку мотивовано тим, що т.в.о. начальника ВБКОЗ Управління СБ України в Рівненській області ОСОБА_8 , який є його троюрідним братом, брав участь у цьому кримінальному провадженні під час досудового розслідування.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення заявленого самовідводу з огляду на таке.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН  від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи також в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під час вирішення того, чи є обґрунтовані обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді, важливими є такі висновки цього суду: «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення від 26 жовтня 1984 року                   у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), п. 26); «важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві» (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).
З метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді, який є суддею-доповідачем, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що за наявності зазначених обставин участь судді ОСОБА_1 у цьому кримінальному провадженні може викликати сумнів в учасників провадження щодо його неупередженості, а тому вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід судді.
Керуючись статтями 35, 75, 81 КПК, Верховний Суд
постановив:
Заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 задовольнити.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 передати для здійснення автоматизованого розподілу відповідно до ст. 35 КПК.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                           ОСОБА_3