Ухвала
Іменем України 
06 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 472/1023/16-к
провадження № 51-1694 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області на ухвали Миколаївського апеляційного суду від 29 січня та 21 лютого 2020 року,
 
встановив:
 
За вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 грудня      2019 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі – КК) із застосуванням статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 
 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу прокурора залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 396 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та надано строк на усунення недоліків.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року повернуто апеляційну скаргу прокурора на вказаний вирок районного суду від 18 грудня 2019 року, оскільки він не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. Зокрема в цьому рішенні зазначено, що до суду не надходило жодних документів від прокурора на усунення недоліків поданої ним апеляційної скарги.
Зі змісту касаційної скарги прокурора вбачається, що він не погоджується з вказаними ухвалами апеляційного суду. 
Перевіривши касаційну скаргу прокурора на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Відповідно до частини 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор не погоджується з ухвалами апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги та про повернення апеляційної скарги прокурору, однак не звернув уваги, що предметом розгляду суду касаційної інстанції у відповідності до статті 424 КПК можуть бути ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
Тобто, предметом розгляду у вказаному касаційному провадженні може бути ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, а не ухвала апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги.
При цьому, прокурор у мотивувальній частині касаційної скарги не наводить доводи у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги та конкретних порушень вимог закону, які на його думку, було допущено судом апеляційної інстанції.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд    

 
постановив:
 
Касаційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області на ухвали Миколаївського апеляційного суду від 29 січня та 21 лютого 2020 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                         ОСОБА_3