ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №808/1239/16
адміністративне провадження №К/9901/8696/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Головко О.В., Суховарова А.В., Ясенової Т.І. у справі № 808/1239/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" Пантіної Любові Олександрівни про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" Пантіної Л.О. (надалі по тексту - відповідач) щодо не включення позивача до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором банківського рахунку №876/ПР45;
- зобов`язати відповідача включити позивача до переліку повного вкладників Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором банківського рахунку №876/ПР45.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року визнано протиправною відмову відповідача щодо не включення позивача до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором банківського рахунку №876/ПР45.
Зобов`язано відповідача включити позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором банківського рахунку №876/ПР45.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року в адміністративній справі № 808/1239/16 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб`єкта владних повноважень є необґрунтованим.
Також позивач в касаційній скарзі вказує, що він є власником грошових коштів на рахунку, яким він володіє, і його право власності в силу статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України є непорушним.
Відзиву на касаційну скаргу відповідачем до суду не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У ході розгляду справи судами встановлено, що 06.05.2015 між позивачем (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" (далі іменується - ПАТ "УПБ") укладено Договір банківського рахунку №876/ПР45, за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 відповідно до вимог чинного законодавства України, Інструкції Національного банку України "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", інших нормативно-правових актів Національного банку України та зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий Клієнтові (власнику рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком, а також надавати банківські послуги за дорученням Клієнта в межах вимог нормативно-правових актів НБУ.
Зарахування грошових коштів у сумі 150000 грн. на поточний рахунок ОСОБА_1 підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 0410001 від 06.05.2015.
Постановою Правління Національного банка України від 30.04.2015 № 293/БТ ПАТ "УПБ" віднесено до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку.
Постановою Правління Національного банку України від 28.05.2015 № 348 ПАТ "УПБ" віднесено до категорії неплатоспроможних.
На підставі вищезазначеної постанови Виконавчою дирекцією Фонду прийнято Рішення №107 від 28.05.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УПБ", згідно з яким з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "УПБ" Пантіну Л.О.
Відповідачем створено комісію з перевірки договорів, якою на підставі наказу відповідача від 02.06.2015 № 31/ТА здійснено перевірку за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників, щодо виявлення наступних фактів:
- безготівкового перерахування грошових коштів з банківських рахунків юридичних та фізичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в тому самому банку;
- безготівкового перерахування грошових коштів з поточних рахунків юридичних осіб на рахунки фізичних осіб, відкриті в одному банку, з призначенням платежу, відмінним від платежу, пов`язаним із трудовими відносинами фізичної особи з такою юридичною особою;
- безготівкового перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на рахунки інших фізичних осіб, відкриті в одному банку, призначення платежу яких свідчать про нетиповий характер операції, в тому числі надання та повернення фінансової допомоги (позики), залучення коштів на вклад іншої фізичної особи, перерахування коштів без зазначення підстав перерахування тощо, якщо це призвело до збільшення розміру гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами;
- безготівкового перерахування грошових коштів з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб на рахунки фізичних осіб із неналежним призначенням платежу;
- проведення банківських операцій в позаопераційний час банку;
- проведення банківських операцій в період застосування обмежень щодо певних категорій операцій відповідно до постанови Правління Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних;
- проведення банком касових операцій без фактичного внесення/отримання фізичними особами готівкових грошових коштів.
Згідно з витягом з протоколу № 1 засідання комісії про перевірку вкладів фізичних осіб від 26.06.2015, наданого відповідачем до матеріалів справи, за результатами перевірки надано список рахунків конкретних фізичних осіб, з якими було здійснено вищезазначені операції, у якому за № 90 зазначений особовий рахунок НОМЕР_1 на суму 150000 грн.
Наказом відповідача від 03.07.2015 № 64/ТА тимчасово обмежено здійснення ПАТ "УПБ" під час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за рахунками згідно переліку.
Рішенням комісії з перевірки договорів, оформлених протоколом № 21 від 17.08.2015, затверджено результати перевірки, якою виявлено правочини (договори), що є нікчемними згідно зі статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також доручено юридичному департаменту та департаменту індивідуального бізнесу здійснити направлення повідомлень про нікчемність правочинів фізичним особам, на рахунки яких були зараховані кошти з рахунків інших фізичних осіб та з рахунків юридичних осіб, а також на рахунки яких оформлювались операції із внесення коштів готівкою і період дії Постанови НБУ від 30 квітня 2015 року № 293/БТ.
27.08.2015 відповідачем на адресу позивача направлено повідомлення про нікчемність правочинів № 01-10/4087, зі змісту якого встановлено, що відповідач з посиланням на статтю 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статтю 228 Цивільного кодексу України вважає договір поточного рахунку від 05.05.2015 № 876/ПР45 (операції з внесення 06.05.2015 грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 ) нікчемними.
Керуючись даними висновками, відповідач не включив позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2015 №562 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УПБ".
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 28.08.2015 №158 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "УПБ" з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до Плану врегулювання з 31.08.2015 по 30.08.2016 та делеговано повноваження ліквідатора банку відповідачу.
03.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку ПАТ "УПБ".
Листом № 01-10/327 від 16.02.2016 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що сума коштів розміщена на рахунку позивача не підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку з тим, що договір поточного рахунку від 05.05.2015 №876/ПР45 (операції з внесення 06.05.2015 грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 ) є нікчемним.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо не включення його до повного переліку вкладників ПАТ "УПБ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Уповноваженою особою не надано жодних доказів на підтвердження нікчемності договору банківського вкладу саме за частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". 
Апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що перерахування коштів ОСОБА_2 на рахунок позивача під час здійснення тимчасової адміністрації фактично є наданням переваги вказаній особі перед іншими кредиторами, оскільки після здійснення такого перерахунку ОСОБА_2 11.08.2015 отримав виплату гарантованої суми за рахунок коштів ФГВФО, та є підставою для визнання такого правочину нікчемним в силу приписів п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що, в свою чергу, свідчить про правомірність дій відповідача щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Український Професійний Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 3 та 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;
вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. 
Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.
Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.
Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.
Відповідно до положень статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI, в редакції, станом на дату укладення договору банківського вкладу, визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.
Уповноважена особа вважала нікчемним договір банківського вкладу, укладеного між банком і позивачем з підстав, передбачених статтею 38 Закону №4452-VI та ст.228 ЦК України.
Разом з тим, Уповноваженою особою не наведено конкретного пункту та частини зазначеної статті.
Крім того, відповідно до статті 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.
Отже, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом.
Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що постанова Правління Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ "Про віднесення ПАТ "Український професійний банк" до категорії проблемних" відповідно до положень статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є банківською таємницею, доказів обізнаності позивача про встановлені для Банку обмеження відповідачем не надано. 
При цьому слід зауважити, що невиконання посадовими особами Банку приписів постанови НБУ про віднесення банку до категорії проблемних не може бути саме по собі підставою для висновку про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту).
Як встановили суди, позивач уклав з ПАТ "Український професійний банк" договір банківського рахунку від 06 травня 2015 року, тобто до запровадження тимчасової адміністрації у банку (29 травня 2015 року), а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. 
Водночас, відповідачем не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Український професійний банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до переліку повного вкладників Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором банківського рахунку №876/ПР45.
Суд касаційної інстанції також зазначає, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорювані дії працівників банку чи інших осіб під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону 4452-VI.
Такі неправомірні або оспорювані дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до статті 78 КАС України є обов`язковими для адміністративних судів.
Разом з тим, жодних вироків, якими б було встановлено наявність протиправних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договору банківського вкладу ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачами надано не було.
За наведених вище обставин, правильним є висновок суду першої інстанції, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, оскільки вклад розміщено на рахунку в Банку до запровадження тимчасової адміністрації, а тому ОСОБА_3 підпадає під дію гарантій щодо відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI.
Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права, прийнята з дотриманням норм процесуального права, але помилково була скасована апеляційним судом, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, із залишенням в силі постанови суду першої інстанції.
Керуючись статтями 344, 349, 352, 355, 356  Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року - скасувати.
Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року - залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                                    А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                                 Л.Л. Мороз          

                                                                                                                          А.І. Рибачук