ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 804/209/669/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року (суддя суду 1 інстанції Дєєв М.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області протиправними щодо відмови у виконанні перерахунку її пенсії з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року відповідно до пункту 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Кам`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області виконати перерахунок її пенсії з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року відповідно до пункту 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та даних з її пенсійної справи про фактичних страховий стаж та її заробітну плату за періоди з 01.07.1995 року по 30.06.2000 рік і 01.07.2000 рік по 28.02.2010 рік;
- стягнути з Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області недоплачену їй пенсію з 01.03.2010 року по день винесення рішення по справі, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2015 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2015 року з урахуванням стажу за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року та виплатити різницю недоплаченої пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду 21.01.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 в адміністративній справі №804/209/669/18 – скасовано.
Прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено частково:
- визнано дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області протиправними щодо відмови у виконанні перерахунку її пенсії з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року відповідно до пункту 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язано Кам`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року, відповідно до пункту 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та даних з її пенсійної справи про фактичних страховий стаж та її заробітну плату за періоди з 01.07.1995 року по 30.06.2000 рік і 01.07.2000 рік по 28.02.2010 рік та виплатити різницю недоплаченої пенсії з урахуванням раніше проведених виплат;
- в іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.
З метою примусового виконання рішення суду, позивач, 21.08.2019, отримала виконавчі листи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2019, заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернено заявнику.
11.11.2019 позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, в якій просить: визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області вчинених ним на виконання рішення суду від 21.01.2019 щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2010 та з 01.04.2012 відповідно до пункту 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та даних з її пенсійної справи про фактичний страховий стаж та її заробітну плату за періоди з 01.07.1995 по 30.06.2000 і з 01.07.2000 по 28.02.2010 та виплатити різницю недоотриманої пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
Ухвалою  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернено заявнику.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення заяви, дійшов висновку, що заявником порушено 10-денний строк, встановлений частиною 4 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач дізналася про порушення своїх прав 13.06.2019, а звернулася до суду із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем, на виконання рішення суду - 11.11.2019. 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для  вирішення справи, просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року та постановити нову, якою визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинених ним на виконання рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про безпідставність висновків суду першої інстанції, оскільки в заяві зазначено, що нею виконавчі листі пред`явлено до виконання 21.08.2019, а 31.10.2019, з інформації одержаної особисто від державного виконавця, заявник дізналася про невиконання відповідачем рішення суду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, яку просить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що заявник звернулася до суду з порушенням 10 денного строку на звернення із заявою, встановленого частиною 4 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши судове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що скаржник звернулася до суду із заявою від 11.11.2019 із пропуском строку, передбаченого частиною 4 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після спливу десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у такій заяві зазначаються:
1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;
2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
5) номер адміністративної справи;
6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;
7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;
8) інформація про хід виконавчого провадження;
9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Таким чином, зі змісту частини 2 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що при зверненні до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в ній зазначається, зокрема,  про пред`явлення виконавчого листа до виконання та хід виконавчого провадження.
Частиною 4 цієї ж норми визначено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо пропуску ОСОБА_1 строку на звернення до суду в порядку здійснення контролю за виконанням судового рішення, оскільки заявником виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання 21.08.2019, а про порушення свого права щодо невиконання відповідачем судового рішення дізналася 31.10.2019, з інформації одержаної від державного виконавця.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за приписами статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Таким  чином, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, враховуючи, що заява пов`язана з недобросовісним, на думку стягувача, виконанням рішення суду, яке набрало законної сили, суд першої інстанції, встановивши, що заяву було подано поза межами десятиденного строку, визначеного статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, має застосувати аналогію закону (стаття 123 КАС України) та запропонувати заявнику обґрунтувати поважність причин пропуску строку звернення до суду в порядку контролю за виконанням судового рішення, оскільки норми КАС України не передбачають іншого способу захисту порушеного права особи в процесі виконання рішення суду.
Колегія суддів зауважує, що вимоги заявника щодо постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинених ним на виконання рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019, не підлягають розгляду, оскільки судом першої інстанції заява по суті не розглянута.
Також суд апеляційної інстанції зазначає, відповідно до приписів статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, з метою забезпечення права особи доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 243, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року – скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров