ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2020 року 
Київ
справа №703/4008/19
адміністративне провадження №К/9901/4274/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 703/4008/19
за позовом ОСОБА_1 
до Комунального некомерційного підприємства «Смілянська міська поліклініка» Смілянської міської ради,
треті особи: Комунальний заклад «Черкаський обласний центр МСЕ» Черкаської обласної ради, Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Черкаської обласної державної адміністрації, Смілянсько-Кам`янський об`єднаний міський військовий комісаріат
про   визнання протиправною бездіяльності щодо не оформлення медичних документів
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року (головуючий суддя Паламар П.Г.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року (колегія у складі: головуючого судді Оксененка О.М., суддів: Лічевецького І.О., Мельничука В.П.)
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Смілянська міська поліклініка» Смілянської міської ради, треті особи: Комунальний заклад «Черкаський обласний центр МСЕ» Черкаської обласної ради, Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Черкаської обласної державної адміністрації, Смілянсько-Кам`янський об`єднаний міський військовий комісаріат, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність відповідача у відмові в оформленні медичних документів по наслідках захворювання та не направленні до Комунального закладу «Черкаський обласний центр МСЕ» Черкаської обласної ради; - зобов`язати відповідача оформити позивачу медичні документи про лікування та направити для вирішення питання про інвалідність до Комунального закладу «Черкаський обласний центр МСЕ» Черкаської обласної ради.
2.   Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2019 року вказаний адміністративний позов передано за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.      Черкаський окружний адміністративний суд ухвалою від 31 жовтня 2019 року відмовив у відкритті провадження, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, оскільки вказаний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відносини щодо отримання медичної інформації здійснюються у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства, відтак зазначену позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
4. Позивач, не погодившись з вказаною ухвалою суду, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в даній справі.
5.      Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 21 січня 2020 року залишив без змін ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. 12 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року, в якій просить скасувати вказані рішення судів попередніх інстанцій та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
7. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження у справі, судами попередніх інстанцій не врахованого того, що у спірних правовідносинах відповідач у справі є суб`єктом владних повноважень відносно позивача, а відтак спір у справі підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Позовних вимог до відповідача як носія цивільних прав та обов`язків у правовідносинах з позивачем та таких позовних вимог, які б могли розглядатися в порядку цивільного судочинства позовна заява не містить.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. 14.02.2020 в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу.
9.      Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2020 визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С.Г., суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.
10. Ухвалою Верховного Суду від 24.02.2020 вказану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання квитанції про сплату судового збору.
11. Вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником було виконано та усунуто зазначені в ній недоліки.
12. Ухвалою Верховного Суду від 18.03.2020 відкрито касаційне провадження у справі.
13. Ухвалою Верховного Суду від 13.05.2020 закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи пункту 3 частини першої статті 345 КАС України, постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 14.05.2020.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14.   Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
15. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
16. Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1).
17.   Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
18.   Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
19.   Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 727/10968/17.
20. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.06.2019 у справі № 644/10480/16-а та від 04 червня 2019 року у справі №826/4204/18, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
21. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
22. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
23. Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
24. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Смілянської міської полініклініка» Смілянської міської ради, яка не оформила та не скерувала його медичні документи для вирішення питання про його інвалідність до Комунального закладу «Черкаська обласний центр МСЕ Черкаської обласної ради» та зобов`язати відповідача оформити вказані медичні документи щодо його лікування та направити їх для вирішення питання про його інвалідність до Комунального закладу «Черкаський обласний центр МСЕ Черкаської обласної ради».
25. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вказаний спір не є публічно-правовим спором щодо оскарження рішень медико-соціальних експертних комісій, а стосується саме здоров`я позивача як фізичної особи, що є особистим немайновим правом, захист якого здійснюється, зокрема, за нормами цивільного законодавства (стаття 275 Цивільного кодексу України).
26. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
27. Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
28.   На підставі пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
29. В даному випадку, спірні правовідносини стосуються захисту особистих немайнових прав та інтересів позивача, пов`язаних із оформленням медичних документів, що належить до цивільної юрисдикції.
30. Отже, Суд дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.
31.   Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
32.   Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі – Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
33. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.
34.   Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
35. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.
36. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
37. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.
38. Зважаючи на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
А.І. Рибачук ,
Л.В. Тацій
Судді Верховного Суду