ПОСТАНОВА
Іменем України

30 квітня 2020 року 
Київ
справа №127/19824/16-а
адміністративне провадження №К/9901/33852/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.
суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.
розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці   
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області у складі головуючого судді Венгрин О.О. від 02.03.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Боровицького О.А., суддів Сапальової Т.В., Матохнюка Д.Б.   від 19.04.2017 
у справі № 127/19824/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
про    визнання протиправними рішення, зобов`язання перерахувати пенсію
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (далі також - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі також - відповідач 2) про визнання протиправними рішення, зобов`язання перерахувати пенсію.
2. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2017, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017, позов задоволено частково: зобовязано Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.1989 включно згідно з особовим рахунком за 1986 рік, розрахункової картки за 1987 рік, особових рахунків ОСОБА_1 за 1988 та 1989 роки як первинних документів Дочірнього підприємства "Механізована колона №62" Відкритого акціонерного товариства "Південьзахіделектромережбуд" без врахування сум під кодом "14" з 22.10.2015; зобовязано Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням виконання ОСОБА_1 в період з 14.08.1987 по 27.10.1987 обовязків по ліквідації наслідків аварії в тридцятикілометровій зоні Чорнобильської атомної електростанції з 22.10.2015; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
3. 27.05.2017 від Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 відкрито касаційне провадження у справі.
5. 10.08.2017 від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
6. У подальшому справу було передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України     (в редакції     Закону України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів").
7. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2019 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має статус особи ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 2 категорії, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у місті Вінниці та отримує пенсію.
9. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2014 у справі №127/21624/14-а зобов`язано   управління   Пенсійного фонду   України у місті Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 8 років згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 04.09.2014. Цією ж постановою суду встановлена обставина виконання ОСОБА_1 в період з 14.08.1987 по 27.10.1987 обов`язків по ліквідації наслідків аварії в тридцятикілометровій зоні Чорнобильської атомної електростанції, але про цю обставину в резолютивній частині постанови суду не йдеться, у зв`язку із чим весь вказаний термін роботи позивача у зазначений період до розрахунку пенсії не врахований.
10. Також позивач в період з 01.01.1986 по 31.12.1989 працював на Дочірньому підприємстві "Механізована колона № 62" ВАТ "Південьзахіделектромережбуд". 
11. З особового рахунку за 1986 рік, розрахункової картки за 1987 рік, особових рахунків за 1988 та 1989 роки ОСОБА_1 як первинних документів ДП "Механізована колона №62" ВАТ "Південьзахіделектромережбуд" вбачається, що суми під кодом "14" - це не заробітна плата, нарахована в поточному місяці, а частина нарахованої, але невиплаченої заробітної плати попереднього місяця, яка перенесена з одного місяця в інший. Про зазначене пояснила і свідок ОСОБА_2 .
12. Відповідач 1 відмовив у перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.1989 включно згідно з архівною довідкою №   Л-24-4294/24-30 від 10.02.2014, оскільки при проведенні зустрічної перевірки заробітної плати за довідкою №Л-24-4294/24-30 від 10.02.2014 по первинних документах встановлено недостовірність відображення сум нарахованої заробітної плати.
13. Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
14. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідач 1, відмовивши йому у перерахунку пенсії, позбавив його права на належне пенсійне забезпечення.
15. Заперечуючи щодо задоволення позову, представники відповідачів зазначили, що у межах спірних правовідносин з позивачем відповідач 1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з наявності правових підстав для зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивача з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.1989 включно згідно з особовим рахунком за 1986 рік, розрахунковою карткою за 1987 рік, особовими рахунками за 1988, 1989 роки без врахування сум під кодом "14" з 22.10.2015 та зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачу з урахуванням виконання ним в період з 14.08.1987 по 27.10.1987 обов`язків по ліквідації наслідків аварії в тридцятикілометровій зоні Чорнобильської АЕС з 22.10.2015. Також суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про перерахунок додаткової пенсії в розмірі 30%, оскільки чинним законодавством не передбачено норми щодо обрахунку з 04.09.2014 додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ НА НЕЇ
17. Відповідач 1 у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що такими не враховано, що    позивачу відмовлено у перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.1989 включно саме згідно з архівною довідкою №Л-24-4294/24-30 від 10.02.2014, оскільки при проведенні зустрічної перевірки заробітної плати за вказаною довідкою по первинних документах встановлено недостовірність відображення сум нарахованої заробітної плати, а саме в суму зарплати безпідставно включено нарахування, які не є видами оплати праці, а також суми зарплати, які залишились невиплаченими в попередніх місяцях і накопичуючись продовжували включатися у наступних місяцях (код 14). Вказує на необхідність врахування під час розгляду даної справи обставин та висновків, викладених у рішеннях Замостянського районного суду м. Вінниці від 12.03.2015 у справі №2-а-7461/11/0206 та Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2015 у справі №127/16522/15-а. Управління заперечує щодо задоволення позовної вимоги про перерахунок додаткової пенсії позивача в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 2 категорії згідно зі статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 04.09.2014, оскільки вказана стаття регулює питання призначення додаткової пенсії особам, які належать до 1 категорії згідно з вказаним Законом, та щодо стягнення судових витрат на користь позивача, оскільки такі витрати не передбачені у кошторисі відповідача на 2016-2017 роки.
18.  Позивач у запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що судами попередніх інстанцій під час розгляду справи правильно встановлені  обставини та оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права, а відтак відсутні підстави для їх скасування.
VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
19. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
20. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
21. Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України      в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені      Конституцією      та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
22. Статтею 10 Закону України   «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»   від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
23. Відповідно до статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
24. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач має статус особи ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 2 категорії, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у місті Вінниці та отримує пенсію.
25. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2014 у справі №127/21624/14-а зобов`язано   управління   Пенсійного фонду   України у місті Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 8 років згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 04.09.2014. 
26. У вказаній постанові встановлена обставина виконання ОСОБА_1 в період з 14.08.1987 по 27.10.1987 обов`язків по ліквідації наслідків аварії в тридцятикілометровій зоні Чорнобильської атомної електростанції, однак весь термін роботи позивача по ліквідації наслідків аварії у зазначений період до розрахунку пенсії не врахований, а відтак суди дійшли висновку щодо зобовязання Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням вказаного періоду з 22.10.2015.
27. Колегія суддів зауважує, що здійснює перегляд судових рішень у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Разом із тим, касаційна скарга не містить будь-яких доводів щодо неправильності вищенаведеного висновку судів попередніх інстанцій або ж щодо помилкового застосування судами у даній частині норм матеріального або процесуального права.
28. Колегія суддів погоджується із доводами відповідача, викладеними у касаційній скарзі, щодо того, що вимога позивача про перерахунок додаткової пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції другої категорії згідно зі статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 04.09.2014 задоволенню не підлягає, оскільки положення даної статті поширюються на осіб, віднесених до 1 категорії, натомість суди попередніх інстанцій під час розгляду справи встановили, що позивач має статус особи ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 2 категорії. Разом із тим, колегія суддів зауважує, що суди попередніх інстанцій також дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній частині.
29. Щодо доводів відповідача 1, викладених у касаційній скарзі, про неврахування судами під час розгляду справи тієї обставини, що позивачу відмовлено у перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.1989 включно саме згідно з архівною довідкою №Л-24-4294/24-30 від 10.02.2014, оскільки при проведенні зустрічної перевірки заробітної плати за вказаною довідкою по первинних документах встановлено недостовірність відображення сум нарахованої заробітної плати, а саме в суму зарплати безпідставно включено нарахування, які не є видами оплати праці, а також суми зарплати, які залишились невиплаченими в попередніх місяцях і накопичуючись продовжували включатися у наступних місяцях (код 14), колегія суддів зазначає наступне.
30. Пунктом 2.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846), передбачено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
31. Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера у період до 01.01.2016 ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01.07.2000 (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
32. Відповідно до пункту 2.10 Розділу ІІ вказаного Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається.
33. З огляду на викладене, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
34. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі    №640/12426/17, від 17.04.2018 у справі №376/2559/17, від 11.12.2018 у справі №575/804/14-а, від 23.04.2019 у справі №376/149/18, від 24.10.2019 № 376/1020/16-а, від 05.03.2020 у справі №539/3234/16-а.
35. Як встановлено судами, позивач в період з 01.01.1986 по 31.12.1989 працював на Дочірньому підприємстві "Механізована колона № 62" ВАТ "Південьзахіделектромережбуд". 
36. Відповідач 1 відмовив у перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.1989 включно згідно з архівною довідкою №   Л-24-4294/24-30 від 10.02.2014, оскільки при проведенні зустрічної перевірки заробітної плати за довідкою №Л-24-4294/24-30 від 10.02.2014 по первинних документах встановлено недостовірність відображення сум нарахованої заробітної плати.
37. Також судами на підставі аналізу особового рахунку позивача за 1986 рік, його розрахункової картки за 1987 рік та особових рахунків за 1988 та 1989 роки ОСОБА_1 як первинних документів ДП "Механізована колона №62" ВАТ "Південьзахіделектромережбуд", що суми під кодом "14", зазначені у довідці №   Л-24-4294/24-30 від 10.02.2014, це не заробітна плата, нарахована в поточному місяці, а частина нарахованої, але невиплаченої заробітної плати попереднього місяця, яка перенесена з одного місяця в інший. 
38. З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для зобовязання Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.1989 включно згідно з його особовим рахунком за 1986 рік, розрахунковою карткою за 1987 рік, особовими за 1988 та 1989 роки як первинними документами Дочірнього підприємства "Механізована колона №62" Відкритого акціонерного товариства "Південьзахіделектромережбуд" без врахування сум під кодом "14"з 22.10.2015.
39. Колегія суддів вважає помилковим даний висновок судів попередніх інстанцій, оскільки, як вбачається із наведених вище положень, перерахунок пенсії (у разі наявності бажання пенсіонера у період до 01.01.2016) може проводиться на підставі довідки про заробітну плату (дохід) до 01.07.2000, у якій повинні бути зазначені назви первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси з метою проведення у подальшому перевірки відповідності змісту довідки первинним документам, а відтак перерахунок пенсії здійснюється на підставі вказаної довідки, а не на підставі первинних документів.
40. Разом із тим, судами попередніх інстанцій під час розгляду справи так і не досліджено, чи підтверджені зазначені в довідці № Л-24-4294/24-30 від 10.02.2014 дані первинними розрахунковими документами (відомостями),   зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією   та чи дійсно позивачу нараховувались та фактично виплачувались вказані у довідці суми, а відтак судами не перевірено, чи зазначені у вказаній довідці недостовірні відображення сум нарахованої заробітної плати, як стверджує про це відповідач.
41. Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлені всі обставини справи, які мають важливе значення для її правильного вирішення в цій частині.
42. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
43. До повноважень Верховного Суду при розгляді справ в касаційному порядку не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
44. Разом з тим, неповне з`ясування обставин у справі, не дослідження всіх наявних в справі доказів, ненадання їм належної правової оцінки є ознакою порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та недотримання в процесі ухвалення рішень норм процесуального права, що є підставою для їх скасування та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
45. Верховний Суд наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою       ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
46. При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
47. Таким чином, для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
48. Частиною 2   статті 6 КАС України      передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
49. Закон України "Про судоустрій і статус суддів"   встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
50. Відповідно до      статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"   суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
51. У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; пункт 30).
52. У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначено, що призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, пункт 30).
53. У пункті 31 рішення у справі "Волошин проти України" (№ 15853/08) та пункті 22 рішення у справі "Бацаніна проти Росії" (№ 3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами" і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.
54. У пункті 25 рішення у справі "Проніна проти України" (№ 63566/00), пункті 13 рішення у справі "Петриченко проти України" (№ 2586/07) та пункті 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (№ 42310/04) була висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.
55. Таким чином, згідно з уже розробленими теоретичними підходами, зробленими на основі аналізу прецедентної практики ЄСПЛ, можна дійти висновку про такі критерії мотивованості судового рішення: 1) у рішенні вмотивовано питання факту та права, проте обсяг умотивування може відрізнятися залежно від характеру рішення та обставин справи; 2) у рішенні містяться відповіді на головні аргументи сторін; 3) у рішенні чітко та доступно зазначені доводи і мотиви, на підставі яких обґрунтовано позицію суду, що дає змогу стороні правильно аргументувати апеляційну або касаційну скаргу; 4) рішення є підтвердженням того, що сторони були почуті судом; 5) рішення є результатом неупередженого вивчення судом зауважень, доводів та доказів, що представлені сторонами; 6) у рішенні обґрунтовано дії суду щодо вибору аргументів та прийняття доказів сторін.
56. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що без установлення вищевказаних обставин на підставі належних та допустимих доказів та без надання їм належної правової оцінки, суди попередніх інстанцій в частині задоволення позову дійшли передчасного висновку та прийняли рішення, які в частині не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості.
57. Колегія суддів відхиляє посилання відповідача 1, викладені у касаційній скарзі, про необхідність врахування під час розгляду даної справи обставин та висновків, викладених у рішеннях Замостянського районного суду м. Вінниці від 12.03.2015 у справі №2-а-7461/11/0206 та Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2015 у справі №127/16522/15-а, оскільки такі ухвалені за участю інших учасників справи, щодо яких такі обставини встановлені, а відтак не мають преюдиційного характеру під час розгляду даної справи.
58. Також колегія суддів відхиляє доводи відповідача 1 про помилкове стягнення судового збору на користь позивача з відповідача, оскільки у оскаржуваних судових рішеннях судів попередніх інстанцій не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат.
59. Враховуючи положення статей 350, 353 КАС України, зважаючи на те, що допущені судами попередніх інстанцій порушення норм права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині, в якій Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці зобовязано перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.1989 включно згідно з його особовим рахунком за 1986 рік, розрахункової картки за 1987 рік, особових рахунків за 1988 та 1989 роки як первинних документів Дочірнього підприємства "Механізована колона №62" Відкритого акціонерного товариства "Південьзахіделектромережбуд" без врахування сум під кодом "14" з 22.10.2015, підлягають скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому необхідно взяти до уваги викладене у цій постанові та встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам, аргументам учасників справи та постановити законне та обґрунтоване      рішення. В іншій частині оскаржувані судові рішення необхідно залишити без змін.
Керуючись статтями    341,    345,    350, 353,    356,    359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці задовольнити частково.
2. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017 в частині, в якій позов задоволено частково, а саме: зобовязано Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1986 по 31.12.1989 включно згідно з його особовим рахунком за 1986 рік, розрахункової картки за 1987 рік, особових рахунків за 1988 та 1989 роки як первинними документами Дочірнього підприємства "Механізована колона №62" Відкритого акціонерного товариства "Південьзахіделектромережбуд" без врахування сум під кодом "14" з 22.10.2015, скасувати, а справу №127/19824/16-а у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
3. В іншій частині постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.          

Головуючий                                                                                            І.В. Желєзний   
Судді:                                                                                                            Я.О. Берназюк   
                                                                                                              С.М. Чиркін