У Х В А Л А  
04 травня 2020 року
м. Київ
справа № 278/1373/17
провадження № 61-7285ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖитомиргазЗбут», про захист прав споживачів,
В С Т А Н О В И В :
В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів.
Позов обгрунтований тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та користується послугою газопостачання відповідно до договору від 17 лютого 2007 року №68098, що надаються Публічним акціонерним товариством «Житомиргаз», яке змінило назву на Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» (далі - АТ ОГС «Житомиргаз»).
13 квітня 2017 року лічильник газу, який був встановлений у помешканні позивача, у зв`язку із тривалим часом експлуатації, працівниками АТ ОГС «Житомиргаз» направлено на експертизу. Будь-яких порушень працівниками під час зняття лічильника встановлено не було, пломба та сам лічильник були без пошкоджень. Даний лічильник позивачем віднесено до метрологічної служби відповідача, де без складання будь-яких документів йому повідомлено, що лічильник непридатний для використання. Даний лічильник був поміщений експертом до спеціального пакету та повернутий позивачу. При цьому позивача не повідомляли про можливість бути присутнім на засіданні комісії під час розгляду даного питання.
09 червня 2017 року позивач отримав повідомлення від відповідача про припинення газопостачання природного газу з підстави заборгованості у розмірі 14 124,49 грн, що нарахована за необлікований газ на підставі акту про порушення від 20 квітня 2017 року.
Позивач зазначав, що усі вказані дії були вчинені без його відома, під час складання актів присутній не був та їх не підписував. Оскільки порушень правил газопостачання він не здійснював, не причетний до пошкодження лічильника, нарахування йому боргу у розмірі 14 124,49 грн є незаконним.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив визнати недійсними усі акти, які складені АТ ОГС «Житомиргаз» про нарахування заборгованості за газопостачання та повідомлення про припинення газопостачання природного газу від 29 травня 2017 року у належну йому квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язати виключити з особового рахунку № НОМЕР_1 нарахований борг у розмірі 16 815,77 грн та зобов`язати АТ ОГС «Житомиргаз» безоплатно відновити газопостачання в квартирі.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року, з яким погодився суд апеляційної інстанції, у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, оскільки акт є лише фіксацією порушення позивачем Правил надання населенню послуг з газопостачання, не створює для споживача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки і може бути поданий як доказ у спорі про їх стягнення, під час розгляду якого суд зобов`язаний дати йому відповідну оцінку. Крім того, позивач не довів порушення працівниками АТ ОГС «Житомиргаз» його прав, як споживача природного газу під час складання та розгляду актів порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, яке оформлено відповідним рішенням.
У квітні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року. 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом спору у зазначеній справі є визнання недійсними актів про нарахування заборгованості за газопостачання та повідомлення про припинення газопостачання, зобов`язання виключити з особового рахунку нарахований борг за газопостачання у порядку захисту прав споживачів.
Враховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановленоі заявник на такі не посилається.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявником рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року та постанова Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖитомиргазЗбут», про захист прав споживачів відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                      А. С. Олійник
 
 С. О. Погрібний
 
 В. В. Яремко