ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 р. 	Справа № 520/8741/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Бершова Г.Є. ,  Григорова А.М. 
за участю секретаря судового засідання  Патової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 (суддя Заічко О.В.,  61022, майдан Свободи, 6, м. Харків,, повний текст складено 05.11.19) по справі № 520/8741/19
          за позовом        Приватного акціонерного товариства "Харківський комбікормовий завод"  
          до        Головного управління ДПС у Харківській області                
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківський комбікормовий завод"( надалі за текстом -також позивач, ПАТ "Харківський комбікормовий завод"), звернувся до  суду  з    позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі за текстом також  - відповідач, контролюючий орган), в якому  просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № 00001461401 від 20.05.2019 року, № 00001471401 від 20.05.2019 року, № 00001481401 від 20.05.2019 року, № 00001491401 від 20.05.2019 року, № 00001501401 від 20.05.2019 року, які винесені відносно нього відповідачем.
Рішенням  Харківського окружного адміністративного  суду від 29.10.2019 року  адміністративний позов ПАТ "Харківський комбікормовий завод" задоволено.
Скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 00001461401 від 20.05.2019 року, № 00001471401 від 20.05.2019 року, № 00001481401 від 20.05.2019 року,  № 00001491401 від 20.05.2019 року, № 00001501401 від 20.05.2019 року , які винесені відносно Приватного акціонерного товариства "Харківський комбікормовий завод".
Головним управлінням ДПС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій  відповідач просить скасувати рішення  суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, на думку відповідача, висновки зроблені під час перевірки є обґрунтованими та законними, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень -рішень.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими (т.3 а.с. 102-129).
В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ( Шамілова Л.Ш. ) підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача ( Абовян К.С. ) заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ПАТ "Харківський комбікормовий завод" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 30.06.2018, за результатами якої складений акт № 1289/20-40-14-01-080/00952214 від 17.04.2019р. (т. 1 а.с. 41-137).
Відповідно до висновків акту перевірки № 1289/20-40-14-01-080/00952214 від 17.04.2019р., зокрема, встановлені наступні порушення ПАТ "Харківський комбікормовий завод":
-п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138, п. 11 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 930126 грн., в т.ч. за 2016 рік - 388606 грн. (1 квартал 2016р. - 4037 грн., 3 квартал 2016р. - 27782 грн., 4 квартал 2016р. - 356788 грн.), 2018 рік - 541520 грн. (в т.ч. 2 квартал 2018 року - 541520 грн.);
- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість до сплати на суму 8638560 грн., в т.ч. за червень 2016 - 50027 грн., липень 2016 - 41889 грн., серпень 2016 - 95921 грн., вересень 2016 - 49044 грн., листопад 2016 - 79754 грн., грудень 2016 - 6060260 грн., січень 2017 - 168912 грн., серпень 2017 - 62819 грн., вересень 2017 - 1894580 грн., жовтень 2017 - 135354 грн., та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 380031 грн. за червень 2018 року;
-п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне зареєстровані податкові накладні на суму ПДВ 14525,32 грн. та не зареєстровані податкові накладні на загальну суму ПДВ 8488311 грн., в т.ч. 2016р. - 6086708 грн., 2017р. - 2157354 грн., у 1 півріччя 2018р. - 244249 грн.
20.05.2019 року на підставі зазначених висновків акту перевірки контролюючим органом винесені наступні податкові повідомлення-рішення:
- № 00001461401 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 795633 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 198908,25 грн., загальна сума - 994541,25 грн.;
- № 00001471401 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 8468560 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2117140 грн., загальна сума - 10585700 грн.;
- № 00001481401 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 380031 грн.;
-№ 00001491401 за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше днів на суму ПДВ 14525,32 грн. застосовано штраф на загальну суму 1452,53 грн.;
-№ 00001501401 за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 2401603 грн. застосовано штраф на загальну суму 1200801,50 грн. (т. 1 а.с. 138-146).
Позивач заперечуючи законність вказаних податкових повідомлень -рішень, звернувся до суду з вказаним позовом про їх скасування. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, прийнято  рішення за відсутності передбачених законом підстав та при невірному застосуванні норм законодавства.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та як наслідок прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень стали наступні висновки:
- завищення витрат підприємства на суму 1221244 грн. за 2 квартал 2018 року, заниження податкових зобов`язань всього на суму 244249 грн. (травень 2018 року) та відповідно не здійснення реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 244249 грн. у травні 2018 року по контрагенту ТОВ «Профімпорт», по якому документально не підтверджено подальшу реалізацію придбаних товарно-матеріальних цінностей або будь-яке використання цих цінностей у власній господарській діяльності;
-заниження доходу за операціями з отримання світильників без оплати, оскільки документально не підтверджено походження та придбання цих товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому було реалізовано на адресу ПрАТ «Укргазбуд», всього на суму 1787200 грн. у 2 кварталі 2018 року;
- завищення витрат всього на суму 8306 грн. за 3 квартал 2016 року, внаслідок чого занижено об`єкт оподаткування на суму 8306 грн. за 3 квартал 2016 року, та про завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 1661 грн. за листопад 2016 року, по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Гранум Трейдінг», за відсутності факту реального здійснення цих господарських операцій, при наявності кримінального провадження за ознаками фіктивності по контрагенту;
- завищення витрат всього на суму 22425 грн. за 1 квартал 2016 року, внаслідок чого занижено об`єкт оподаткування на суму 22425 грн. за 1 квартал 2016 року, та про завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 4485 грн. за лютий 2016 року, по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Олівде», з яким не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, при наявності матеріалів податкової інформації щодо не підтвердження реальності здійснення господарських операцій по контрагенту;
- завищення витрат всього на суму 2662 грн. у 3 кварталі 2016 року та податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 532 грн. за листопад 2016 року по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Пальметта», за відсутності факту реального здійснення цих господарських операцій, при наявності кримінального провадження за ознаками фіктивності по контрагенту;
- завищення витрат всього на суму 92623 грн. у 4 кварталі 2016 року та податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 18525 грн. за жовтень 2016 року по господарським взаємовідносинам з ТОВ «РБК Еліто-Сфера», з яким не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, при наявності матеріалів податкової інформації щодо не підтвердження реальності здійснення господарських операцій по контрагенту, а також дефектності відповідних первинних документів та порушення порядку складання фінансової звітності по взаємовідносинам з цим контрагентом;
- завищення витрат всього на суму 143375 грн. у 3 кварталі 2016 року та податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 28675 грн. за жовтень 2016 року по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Транзитзерно», з яким не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, при наявності кримінального провадження за ознаками фіктивності по контрагенту, а також дефектності відповідних первинних документів та порушення порядку складання фінансової звітності по взаємовідносинам з цим контрагентом;
- заниження доходу за фактом отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Лайтрей» без їх фактичної компенсації, тобто проведення безоплатних операцій, всього на суму 632345 грн. за 4 квартал 2016 року;
- заниження доходів на суму 1020000 грн. за 2016 рік, заниження доходів у 4 кварталі 2016 року на суму 118592 грн. та заниження податкових різниць на суму нарахованої амортизації за об`єктом основних засобів, які фактично отримано безоплатно, внаслідок чого занижено фінансовий результат на суму 118592 грн. за 4 квартал 2016 року, а також завищення податкового кредиту на суму 170000 грн. за грудень 2016 року, по взаємовідносинам з ТОВ «Представництво «Ростсільмаш» та ТОВ «Агротехніка-Поділля» внаслідок фактичного безоплатного отримання «Комбайну Дон-680М»;
- заниження податкових зобов`язань з ПДВ всього на суму 8244062 грн., в тому числі у грудні 2016 року - 6086708 грн., у вересні 2017 року - 2157354 грн., не здійснення реєстрації податкових накладних на суму ПДВ всього на суму 8244062 грн., в тому числі у грудні 2016 року - 6086708 грн., у вересні 2017 року - 2157354 грн., у зв`язку з не здійсненням позивачем відповідних нарахувань та реєстрації податкових накладних за операціями з переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів по об`єктах основних засобів, які підприємством виведено з експлуатації.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу безпідставності  висновків контролюючого органу про завищення витрат підприємства на суму 1221244 грн. за 2 квартал 2018 року, заниження податкових зобов`язань всього на суму 244249 грн. (травень 2018 року), відсутності реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 244249 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Профімпорт»,  з огляду на наступне.
Підпунктом  14.1.36  пункту  14.1  статті  14 Податкового кодексу України   встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно п. п.  14.1.231  пункту  14.1  статті  14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п.  44.1  ст.  44 Податкового кодексу України ).
Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
З аналізу положень Податкового кодексу України, виникнення права платника податку на формування витрат та визначення податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
З огляду на викладене, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.
Як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємому періоді позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Профімпорт», які відбувались за договором поставки №220318/01 від 22.03.2018 року (т. 1 а.с. 156-160) та за договором поставки №220318/02 від 22.03.2018 року (т. 1 а.с. 162-166).
Додатком (специфікацією) до договору поставки №220318/01 від 22.03.2018 року були обумовлені, зокрема, виробник (AGABEKOV), асортимент, кількість та вартість товару поставки (т. 1 а.с. 161). Відповідно, додатком (специфікацією) до договору поставки №220318/02 від 22.03.2018 року були також обумовлені виробник (IGUZZINI), асортимент, кількість та вартість товару поставки (т. 1 а.с. 167).
22.03.2018 року відповідно до укладених договорів та специфікацій до них ПАТ "Харківський комбікормовий завод" здійснено передплату на адресу ТОВ «Профімпорт» на суму 1465492,80 грн., що підтверджується відповідними картками рахунків (т. 1 а.с. 206-207).
На адресу ПАТ "Харківський комбікормовий завод" зареєстровано відповідні податкові накладні №39 від 22.03.2018 року, №40 від 22.03.2018 року (т. 1 а.с. 195-199), що не заперечується сторонами по справі.
07.05.2018 року на  підставі вказаних договорів ПАТ "Харківський комбікормовий завод" придбано відповідний товар (світильник, монтажна коробка за договором №220318/02 від 22.03.2018 року; з`єднувач, кріплення, джерело живлення, корпус світильника за договором №220318/01 від 22.03.2018 року), що підтверджується видатковою накладною №91 від 07.05.2018 року  на загальну суму 329164,80 грн., в т.ч. сума ПДВ - 54860,80 грн., прибутковим ордером №4 від 07.05.2018 року (т. 1 а.с. 168-169), а також видатковою накладною №92 від 07.05.2018 року  на загальну суму 1136328,00 грн., в т.ч. сума ПДВ - 189388,00 грн., прибутковим ордером №3 від 07.05.2018 року (т. 1 а.с. 174-175) з відповідними сертифікатами (т. 1 а.с. 209-243).
Придбаний товар було доставлено на адресу: м. Одеса, вул. Приморська, 6, автомобілем Fiat doblo НОМЕР_1 , автомобільний перевізником ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується товарно-транспортними накладними №Р91 та №Р92 від 07.05.2018 року (т. 1 а.с. 170-173, 176-179).
Згідно вищезазначених специфікацій та листа №162/1 від 26.04.2018 року (т. 1 а.с. 180) адресою поставки зазначено: м. Одеса, вул . Приморська , 6 .
З матеріалів справи та з наданих у судовому засіданні пояснень представника позивача вбачається, що зазначений вище товар на підставі листа ПАТ «Укргазбуд» №22 від 20.03.2018 року (про який зазначено на стор. 9 та стор. 69-70 акту перевірки) було придбано з метою подальшої реалізації на адресу ПАТ «Укргазбуд», що є адресою поставки товару, придбаного у ТОВ «Профімпорт». Так, на підставі договору поставки №89 від 03.09.2015 року (т. 1 а.с. 181-185)  та специфікації №2 до нього від 07.05.2018 року (т. 1 а.с. 192) ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" реалізувало вищевказаний товар на адресу ПАТ «Укргазбуд», що підтверджується видатковою накладною №399 від 07.05.2018 року на загальну суму 2144640,00 грн., в т.ч. сума ПДВ - 357440,00 грн. (т. 1 а.с. 193), довіреністю на отримання товару №90 від 02.05.2018 року (т. 1 а.с. 194) з комплектацією номенклатури №1 та №2 від 07.05.2018 року (т. 1 а.с. 204-205) з відповідним зазначенням комплектації позицій, зазначених у видатковій накладній №399 від 07.05.2018 року. А також, відповідно зареєстровано розрахунок коригування №78 від 07.05.2018 року та №79 від 07.05.2018 року (т. 1 а.с. 200-203). Розрахунки за отриманий товар між ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" та ПрАТ «Укргазбуд» проведено у повному обсязі, що підтверджується відповідними картками рахунків (т. 1 а.с. 208).
Крім того, при зіставленні виробників, номенклатури та кількості товару за вищезазначеними договорами, укладеними між ПАТ "Харківський комбікормовий завод" та його контрагентами: ТОВ «Профімпорт», ПАТ «Укргазбуд», а також іншими первинними (бухгалтерськими) документами, вбачається їх тотожність, а саме дві номенклатури об`єднані однією видатковою накладною у відповідності до правил ведення бухгалтерського обліку.
Отже, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди ПАТ "Харківський комбікормовий завод", пов`язаність з господарською діяльністю підприємства, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій, є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків. А відповідно свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового обліку.
Таким чином, доводи  відповідача стосовно не надання позивачем документів про подальшу реалізацію придбаного товару або використання у власній господарській діяльності ТМЦ, отриманих від ТОВ «Профімпорт», а також щодо не надання документів про походження та придбання товарно-матеріальних цінностей, що були в подальшому реалізовані на користь ПрАТ «Укргазбуд» є безпідставними.
З огляду на вищевикладене,   колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість  висновків  відповідача про завищення позивачем  витрат на суму 1221244 грн., заниження податкових зобов`язань всього на суму 244249 грн. (травень 2018 року), відсутності реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 244249 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Профімпорт», а також висновки про заниження доходу за операціями з отримання світильників без оплати, які в подальшому було реалізовано на адресу ПрАТ «Укргазбуд», всього на суму 1787200 грн. у 2 кварталі 2018 року.
          Перевіряючи правомірність висновків відповідача про завищення витрат, заниження об`єкту оподаткування та завищення податкового кредиту з ПДВ по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Гранум Трейдінг», ТОВ «Олівде», ТОВ «Пальметта», ТОВ «РБК Еліто-Сфера», ТОВ «Транзитзерно»,  колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.  44.1  ст.  44 Податкового кодексу України  - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до  статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"  (далі - Закон), в редакції, яка діяла в період, що перевірявся, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до пунктів 1 та 2  статті 9 Закону, в редакції, яка діяла в період, що перевірявся,  підставою   для   бухгалтерського   обліку   господарських операцій  є  первинні  документи,  які  фіксують  факти здійснення господарських операцій.  Первинні документи повинні бути  складені під  час здійснення господарської операції,  а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.  Для контролю та  впорядкування оброблення   даних   на   підставі   первинних  документів  можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні  та  зведені  облікові  документи   можуть   бути складені  на  паперових  або машинних  носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та  обсяг  господарської операції,   одиницю   виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних   за  здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий  підпис,  аналог  власноручного підпису або підпис, прирівняний  до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про  електронний  цифровий  підпис", або інші дані, що дають  змогу  ідентифікувати  особу, яка брала участь у здійсненні господарської  операції.
Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції, яка діяла в період, що перевірявся, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами  Податкового кодексу України.
Так, п.п.  134.1.1  п.  134.1  ст.  134  Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла в період, що перевірявся, передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до п.  198.1  ст.  198 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла в період, що перевірявся, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п. 198.2  ст. 198 цього Кодексу  датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла в період, що перевірявся, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п.  198.6  ст.  198 Податкового кодексу України,  не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом  201.11  статті  201  цього  Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього  Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Також,  відповідно до п.  201.1,  201.10  ст.  201 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла у період, що перевірявся,  на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для цілей визначення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, а також податкового кредиту для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Таким чином, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність доказів сплати вартості товарів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.
Так, в ході проведення перевірки встановлено взаємовідносини між ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" та ТОВ «Гранум Трейдінг» щодо придбання послуг.
Господарські взаємовідносини між ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" (у якості комітента) та ТОВ «Гранум Трейдінг» (у якості комісіонера) у перевіряємому періоді відбувались за договором комісії №НА003КОМ від 04.08.2016 року, за умовами якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за плату вчинити експортний продаж продукції (товару), що передана на комісію, від свого імені, але за рахунок комітента (п. 1.1 вказаного договору).
Відповідно до п. 4.1 договору комісії №НА003КОМ від 04.08.2016 року за виконання доручення комітент сплачує комісіонерові винагороду в розмірі 0,05% (з ПДВ) від кожної вантажно-митної декларації до експортного контракту в порядку, передбаченому п. 4.3 договору.
На виконання умов зазначеного договору, між ТОВ «Гранум Трейдінг» та HAYWORTH SERVICES LIMITED було укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №138С-16FW від 04.08.2016 року з актом приймання-передачі товару від 20.08.2016 року (т. 2 а.с. 1-5, 12) та оформлено відповідну вантажно-митну декларацію №500010003/2016/011541 від 16.09.2016 року (т. 2 а.с. 15-16). Пунктом 1.2 вказаного контракту передбачено, що товар по даному контракту належить на праві власності ПрАТ "Харківський комбікормовий завод", а продавець діє, як комісіонер по відношенню до комітента згідно з договором комісії №НА003КОМ від 04.08.2016 року.
Виконання ТОВ «Гранум Трейдінг» умов вищевказаного договору підтверджується актами  виконаних робіт №1407 та №1408 від 16.09.2016 року (надавались під час проведення перевірки та були вилучені на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова у справі №640/5255/16), відповідно до яких було виставлено ПАТ "Харківський комбікормовий завод" суму винагороди.
Зазначену суму винагороди позивачем сплачено в повному обсязі, що підтверджується відповідною карткою рахунку (т. 2 а.с. 17).
Сума винагороди, зазначена в актах виконаних робіт, відображена ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" в бухгалтерському обліку, а саме у витратах підприємства.
Крім того, господарські взаємовідносини між ПАТ "Харківський комбікормовий завод" (у якості комітента) та ТОВ «Гранум Трейдінг» (у якості комісіонера) у перевіряємому періоді відбувались за договором комісії №НА008КОМ від 26.08.2016 року (т. 1 а.с. 246-250), за умовами якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за плату вчинити експортний продаж продукції (товару), що передана на комісію, від свого імені, але за рахунок комітента (п. 1.1 вказаного договору).
Відповідно до п. 4.1 договору комісії №НА008КОМ від 26.08.2016 року за виконання доручення комітент сплачує комісіонерові винагороду в розмірі 0,05% (з ПДВ) від кожної вантажно-митної декларації до експортного контракту в порядку, передбаченому п. 4.3 договору.
На виконання умов зазначеного договору, між ТОВ «Гранум Трейдінг» та HAYWORTH SERVICES LIMITED було укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №239С-16FW від 26.08.2016 року з актом приймання-передачі товару від 05.09.2016 року (т. 2 а.с. 6-11) та оформлено відповідну вантажно-митну декларацію №500010003/2016/011603 від 18.09.2016 року (т. 2 а.с. 13-14). Пунктом 1.2 вказаного контракту передбачено, що товар по даному контракту належить на праві власності ПАТ "Харківський комбікормовий завод", а продавець діє, як комісіонер по відношенню до комітента згідно з договором комісії №НА008КОМ від 26.08.2016 року.
Виконання ТОВ «Гранум Трейдінг» умов вищевказаного договору підтверджується актами  виконаних робіт №1474 та №1476 від 18.09.2016 року (надавались під час проведення перевірки та були вилучені на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова у справі №640/5255/16), відповідно до яких було виставлено ПАТ "Харківський комбікормовий завод" суму винагороди.
Зазначену суму винагороди позивачем сплачено в повному обсязі, що підтверджується відповідною карткою рахунку (т. 2 а.с. 17).
Сума винагороди, зазначена в актах виконаних робіт, відображена ПАТ "Харківський комбікормовий завод" в бухгалтерському обліку, а саме у витратах підприємства.
Також, ТОВ «Гранум Трейдінг» на адресу ПАТ "Харківський комбікормовий завод" виписано та зареєстровано в ЄРПН, що підтверджується витягом з ЄРПН (т. 2 а.с. 19), наступні податкові накладні: №174 від 16.09.2016 року  на загальну суму 639,18 грн., в т.ч. сума ПДВ - 106,53 грн., №175 від 16.09.2016 року  на загальну суму 4200,00 грн., в т.ч. сума ПДВ - 700,00 грн., №230 від 18.09.2016 року  на загальну суму 928,09 грн., в т.ч. сума ПДВ - 154,68 грн., №231 від 18.09.2016 року  на загальну суму 4200,00 грн., в т.ч. сума ПДВ - 700,00 грн. (т. 2 а.с. 18, 20-22).
Відповідні суми ПДВ включені ПАТ "Харківський комбікормовий завод" до складу податкового кредиту у декларації з ПДВ за листопад 2016 року.
Окрім цього, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено, що між ПАТ "Харківський комбікормовий завод" та ТОВ «Олівде» відбувались взаємовідносини щодо придбання послуг з фумігації пшениці за договором №01/01 від 04.01.2016 року та договором №22/01 від 22.01.2016 року. Також були укладені акти виконаних робіт по фумігації пшениці від 14.01.2016 року, 03.02.2016 року та від 22.02.2016 року, проведено розрахунки через розрахунковий рахунок 06.01.2016 року, 26.01.2016 року, 17.02.2016 року, усього на суму 26910 грн., що підтверджується відповідними картками рахунків (т. 2 а.с. 24-25). Актом встановлено, що ТОВ «Олівде» на адресу ПАТ "Харківський комбікормовий завод" були виписані відповідні податкові накладні №1 від 06.01.2016 року на загальну суму 7332,00 грн., в тому числі сума ПДВ - 1222,00 грн., №8 від 26.01.2016 року на загальну суму 17160,00 грн., в тому числі сума ПДВ - 2860,00 грн., №3 від 17.02.2016 року на загальну суму 2418,00 грн., в тому числі сума ПДВ - 403,00 грн. (т. 2 а.с. 26, 28, 30), які належним чином зареєстровані в ЄРПН, що підтверджується витягами з ЄРПН (т. 2 а.с. 27, 29, 31), та включені підприємством до складу податкового кредиту у декларації з ПДВ за лютий 2016 року.
У ході проведення перевірки та під час судового розгляду справи відповідачем не спростовано достовірності відомостей цих первинних документів.
Також, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено взаємовідносини між ПАТ "Харківський комбікормовий завод" та ТОВ «РБК Еліто-Сфера» щодо продажу кукурудзи врожаю 2016 року.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2016 року між ПАТ "Харківський комбікормовий завод" (зерновий склад) та ТОВ «РБК Еліто-Сфера» (поклажодавець) укладено договір складського зберігання №19 з додатком №1 (т. 2 а.с. 38-40).
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору поклажодавець передає, а зерновий склад приймає на зберігання продукцію зернових та зернобобових врожаю 2016 року, та здійснює інші платні роботи (сушіння, очищення та інші роботи, необхідні для запобігання псуванню і витрат якості зерна), з подальшим поверненням зерна поклажодавцю на умовах, визначених цим договором, а поклажодавець сплачує вартість наданих зерновим складом послуг та робіт.
29.10.2016 року, враховуючи положення вказаного договору, ТОВ «РБК Еліто-Сфера» було ввезено на зерновий склад позивача, за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 236, кукурудзу у кількості 29320кг, що підтверджується товарно-транспортною накладною №006511 від 29.10.2016 року, реєстром ТТН №ХКЗ00002739 від 29.10.2016 року (т. 2 а.с. 43-44).
Відповідно до Розпорядження №ХКЗ00000083 від 29.10.2016 року (т. 2 а.с. 42) вказана кількість кукурудзи пройшла очищення та сушіння, після чого її вага склала 27787кг.
Листом від 31.10.2016 року ТОВ «РБК Еліто-Сфера» звернулось на адресу ПАТ "Харківський комбікормовий завод" щодо переоформлення кукурудзи в кількості 27787кг на ПАТ "Харківський комбікормовий завод" (т. 2 а.с. 41).
На підставі зазначеного листа, 31.10.2016 року між ПАТ "Харківський комбікормовий завод" та ТОВ «РБК Еліто-Сфера» було укладено договір поставки №31/10 з додатком №1 до нього - Специфікація №1, на відповідну кількість продукції (т. 2 а.с. 36-37).
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «РБК Еліто-Сфера» поставило ПАТ "Харківський комбікормовий завод" відповідний товар (кукурудзу) в кількості 27787кг на загальну суму 111148,00 грн., в тому числі сума ПДВ - 18524,67 грн., що підтверджується видатковою накладною №31/10-2 від 31.10.2016 року (т. 2 а.с. 49).
Приймання-передача вказаного товару від ТОВ «РБК Еліто-Сфера» до ПАТ "Харківський комбікормовий завод" підтверджено актом приймання-передачі №ХКЗ00000292 від 31.10.2016 року, відповідною довіреністю №31/10-3 від 31.10.2016 року на отримання товару (т. 2 а.с. 45-46).
Розрахунки проведено в безготівковій формі в повному обсязі, що підтверджується відповідною карткою рахунку (т. 2 а.с. 50-51).
На адресу ПАТ "Харківський комбікормовий завод" ТОВ «РБК Еліто-Сфера» було виписано та зареєстровано податкову накладну №43 від 31.10.2016 року на загальну суму 111148,00 грн., в тому числі сума ПДВ - 18524,67 грн. (т. 2 а.с. 47-48). Відповідну суму ПДВ підприємством включено до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за жовтень 2016 року, що сторонами по справі.
Також, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено взаємовідносини між ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" та ТОВ «Транзитзерно» щодо придбання пшениці 6 класу.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 04.08.2016 року між ПАТ "Харківський комбікормовий завод" (зерновий склад) та ТОВ «Транзитзерно» (поклажодавець) укладено договір складського зберігання №54 з додатком №1 (т. 2 а.с. 72-74).
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору поклажодавець передає, а зерновий склад приймає на зберігання продукцію зернових та зернобобових врожаю 2016 року, та здійснює інші платні роботи (сушіння, очищення та інші роботи, необхідні для запобігання псуванню і витрат якості зерна), з подальшим поверненням зерна поклажодавцю на умовах, визначених цим договором, а поклажодавець сплачує вартість наданих зерновим складом послуг та робіт.
Враховуючи положення вказаного договору, ТОВ «Транзитзерно» було ввезено на зерновий склад позивача, за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 236, пшеницю у кількості 49520кг, що підтверджується товарно-транспортними накладними №000615 від 19.08.2016 року, №000614 від 19.08.2016 року, №000618 від 20.08.2016 року, №000617 від 20.08.2016 року, №000616 від 20.08.2016 року (т. 2 а.с. 60-64).
Листом б/н ТОВ «Транзитзерно» звернулось до ПАТ "Харківський комбікормовий завод" із проханням відвантажити 31.08.2016 року частину пшениці, яка знаходилась на зберіганні (т. 2 а.с. 65). Відповідно до товарно-транспортних накладних №090803 та №090802 від 31.08.2016 року ТОВ «Транзитзерно», довіреності №1 від 31.08.2016 року на отримання товару (т. 2 а.с. 66-68), вивезло з зернового складу 45880кг пшениці, залишок - 8960кг.
01.09.2016 року на підставі вищезазначеного договору складського зберігання ТОВ «Транзитзерно» ввезено на територію зернового складу позивача, за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 236, пшеницю у кількості 36920кг, що підтверджується товарно-транспортною накладною №1/9 від 01.09.2016 року (т. 2 а.с. 56).
Листом б/н ТОВ «Транзитзерно» звернулось на адресу ПАТ "Харківський комбікормовий завод" щодо переоформлення всієї кількості зерна, а саме 45880кг на ПАТ "Харківський комбікормовий завод" (т. 2 а.с. 57).
На підставі зазначеного листа, 02.08.2016 року між ПАТ "Харківський комбікормовий завод" та ТОВ «Транзитзерно» було укладено договір поставки №61 з додатком №1 від 02.09.2016 року до нього - Специфікація №1, на продаж пшениці у кількості 45880кг (т. 2 а.с. 54-55).
Приймання-передача вказаного товару від ТОВ «Транзитзерно» до ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" підтверджено актом приймання-передачі №ХКЗ00000216 від 02.09.2016 року, відповідною довіреністю №3 від 30.08.2016 року на отримання товару (т. 2 а.с. 58-59).
Розрахунки за вказаними договорами поставки та складського зберігання проведені в безготівковій формі в повному обсязі, що підтверджується відповідними картками рахунків (т. 2 а.с. 52-53).
На адресу ПАТ "Харківський комбікормовий завод" ТОВ «Транзитзерно» було виписано та зареєстровано податкову накладну №3 від 02.09.2016 року на загальну суму 172050,00 грн., в тому числі сума ПДВ - 28675 грн. (т. 2 а.с. 69-70). Відповідну суму ПДВ підприємством включено до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за жовтень 2016 року, що сторонами по справі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпідставним є посилання відповідача про певні недоліки в первинних документів, а саме відсутність розшифровки особи, яка брала участь у проведенні зазначеної операції з боку ПАТ "Харківський комбікормовий завод", що унеможливлює ідентифікацію сторін, що брали участь у проведенні операції, оскільки  витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції,  наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат) та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.
Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судом було встановлено, що вони є реальними та підтверджуються матеріалами справи.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, є недостовірні та (або) суперечливі.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року справа №820/13056/13-а.
Окрім цього, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено, що згідно видаткової накладної від 14.03.2016 року ТОВ «Пальметта» здійснило продаж на адресу ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" товарно-матеріальних цінностей (вшивальник у кількості 100 шт.) на загальну суму 3194,40 грн., в т.ч. ПДВ 532,40 грн. На адресу ПАТ "Харківський комбікормовий завод" ТОВ «Пальметта» було складено податкову накладну №6 від 12.03.2016 року на загальну суму 3194,40 грн., в т.ч. ПДВ 532,40 грн.  Суму ПДВ в розмірі 532,40 грн. включено підприємством до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за листопад 2016 року.
Під час судового розгляду справи відповідачем не спростовано достовірності відомостей вказаних первинних документів.
У судовому засіданні представником позивача надано пояснення, що відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова у справі №640/5255/16 первинна документація щодо взаємовідносин з даним контрагентом була вилучена.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, отримання підприємством послуг щодо фумігації, дезінфекції та дератизації є виробничої необхідністю, пов`язаною із специфікою господарської діяльності ПАТ "Харківський комбікормовий завод", а саме безпосередньо зі зберіганням зернових культур, якість яких не можливо зберегти без періодичного проведення фумігації, дезінфекції та дератизації.
Оцінивши зазначені правочини за правилами  ст. 90 КАС України, суд зазначає, що такі укладені між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечать  закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному обороті.
Згідно ст.ст.  6,  627 Цивільного кодексу України  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Доказів повернення коштів до контрагентів позивача після їх перерахування, наявності у позивача та його контрагентів спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за отриманий товар, надані послуги (що могло б мати місце у разі пов`язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься. За правилами  Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"  операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника. Отже, наявність факту (і це не заперечується сторонами) про належну оплату товару (послуг) визнаються судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентами позивача господарських операцій.
На час укладання договорів, що не спростовується контролюючим органом,  контрагенти позивача були платниками ПДВ згідно чинного законодавства та належним чином зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, тобто мали достатній об`єм правоздатності для укладення спірних угод.
Отже, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди ПрАТ "Харківський комбікормовий завод", наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій, є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків. А відповідно свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового обліку.
Щодо доводів контролюючого органу про наявність податкової інформації відносно контрагентів позивача - ТОВ «Олівде» та ТОВ «РБК Еліто-Сфера», суд зазначає наступне.
Як вбачається з акту перевірки та з наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача висновки про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення витрат, визначених відповідно до даних фінансової звітності підприємства відповідно до національних положень бухгалтерського обліку всього на суму 22425 грн. за 1 квартал 2016 року, внаслідок чого занижено об`єкт оподаткування на суму 22425 грн. за 1 квартал 2016 року; та завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 4485 грн. за лютий 2016 року по взаємовідносинам з ТОВ «Олівде» зроблено контролюючим органом виключно на основі податкової інформації відносно ТОВ «Олівде» від 25.01.2018 року №9/11-28-14-02/36654219 з питань проведення фінансово-господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у контрагентів-постачальників та їх реалізації контрагентам-покупцям за період січень 2015 - грудень 2017 року (т. 2 а.с. 192-205).
Відповідно до вказаної податкової інформації контролюючим органом відображено висновок про незнаходження підприємства ТОВ «Олівде» за податковою адресою, відсутність у нього в достатній кількості основних фондів та трудових ресурсів, необхідних для провадження фактичної господарської діяльності та виконання договірних зобов`язань перед контрагентами, у зв`язку з чим, за висновками перевіряючих не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Олівде», у тому числі з ПАТ "Харківський комбікормовий завод".
Таким чином, відповідач вважає, що вказане однозначно свідчить про дефектність відповідних первинних документів внаслідок обставин, що свідчать про фактичну неможливість здійснення господарських операцій відповідним контрагентом в заявленому у документах обсягу, часу та обставин їх проведення, складання первинної документації. А тому, відповідач вважає, що надані ПАТ "Харківський комбікормовий завод" документи по взаємовідносинам з ТОВ «Олівде» не відповідають фактичному руху (його відсутності в дійсності) активів, останні не можуть враховуватись  в даних податкового обліку.
Також, як вбачається з акту перевірки та з наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача висновки про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження доходів всього на суму 92623 грн. у 4 кварталі 2016 року та завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 18525 грн. за жовтень 2016 року по взаємовідносинам з ТОВ «РБК Еліто-Сфера», зроблено контролюючим органом виключно на основі складеної фахівцями ГУ ДФС у м. Києві податкової інформації від 07.04.2017 року №71/26-15-14-04-04 відносно ТОВ «РБК Еліто-Сфера» від 25.01.2018 року №9/11-28-14-02/36654219 з питань проведення фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ФГ «Агроміолтрейд» (попередня назва ФГ «Кріпке») за період з 01.09.2016 по 31.10.2016, а також при визначенні сум податкового кредиту за період з 01.09.2016 по 31.10.2016 (т. 2 а.с. 185-191), яку складено з причин неможливості проведення перевірки ТОВ «РБК Еліто-Сфера» у зв`язку з відсутністю вказаного підприємства за своєю податковою адресою.
При аналізуванні вказаної податкової інформації контролюючим органом відображено висновок про неможливість виконання ТОВ «РБК Еліто-Сфера» оформлених господарських операцій наявними трудовими ресурсами, та зроблено висновок про нереальність здійснення господарських операцій ТОВ «РБК Еліто-Сфера» за вересень, жовтень 2016 року, в тому числі по взаємовідносинам з ПАТ "Харківський комбікормовий завод".
Таким чином, відповідач вважає, що вказане однозначно свідчить про дефектність відповідних первинних документів, а тому, відповідач вважає, що надані ПАТ "Харківський комбікормовий завод" документи по взаємовідносинам з ТОВ «РБК Еліто-Сфера» не відповідають фактичному руху (його відсутності в дійсності) активів, останні не можуть враховуватись  в даних податкового обліку.
Водночас, як вірно зазначив суд першої інстанції,  вищезазначене не можна брати до уваги в підтвердження нереальності господарської операції, оскільки така інформація містить лише загальну оцінку господарської діяльності контрагентів позивача та їх постачальників, без оцінки їх спільної діяльності, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій.
Крім того, в силу положень          Цивільного кодексу України,          Господарського кодексу України   та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та його контрагенти є окремими платниками податку на додану вартість.
За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного суб`єкта господарювання в частині виконання вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" має також індивідуальний характер.
Отже, покладення у вину позивача з боку відповідача не виконання його контрагентами вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" суперечить вимогам діючого законодавства України.
Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених спірних операцій, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентом, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами відповідача під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.
Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24 квітня 2018 року у справі №826/4571/16.
Окрім цього, чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
Так, у відповідності до  ст. 61 Конституції України  юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у т.ч. його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару (послуг) відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені  законом  умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24 січня 2018 року у справі №824/942/13, від 14 березня 2018 року у справі №803/1198/16.
Відсутність у спірних контрагентів основних фондів та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (замовником), оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом , зокрема, у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №804/4787/16.
Отже, висновки контролюючого органу  щодо обставин нереальності господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Олівде» та ТОВ «РБК Еліто-Сфера» ґрунтуються виключно на припущеннях і у своїй сукупності не можуть беззаперечно підтверджувати такі обставини.
Щодо доводів відповідача про наявність інформації щодо порушення кримінальних справ за фактом скоєння злочину, передбаченого ст. 205 КК України (за ознаками фіктивності), згідно облікової картки СФП щодо ТОВ «Пальметта»,  ТОВ «Гранум Трейдінг» та ТОВ «Транзитзерно» (т. 2 а.с. 206-208), колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з акту перевірки та з наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача висновки про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження доходів, заниження об`єкту оподаткування та завищення податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Пальметта», ТОВ «Гранум Трейдінг» та ТОВ «Транзитзерно», зроблено контролюючим органом виключно на основі вищезазначеної інформації щодо порушення кримінальних справ.
На думку контролюючого органу наявність зазначеної інформації свідчить про непідтвердженість здійснення господарських операцій між ПАТ "Харківський комбікормовий завод" з ТОВ «Пальметта», ТОВ «Гранум Трейдінг» та ТОВ «Транзитзерно», порушення контрагентами порядку складання бухгалтерських документів та фінансової звітності, дефектність відповідних первинних документів складених особами, які фактично не здійснювали їх складання та підписання, не здійснювали відповідних господарських документів. А тому, відповідач вважає, що надані ПАТ "Харківський комбікормовий завод" документи по взаємовідносинам з ТОВ «Пальметта», ТОВ «Гранум Трейдінг» та ТОВ «Транзитзерно» не відповідають фактичному руху (його відсутності в дійсності) активів, останні не можуть враховуватись  в даних податкового обліку.
Водночас, колегія суддів зазначає, що статтею 62 Конституції України  встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Отже, чинним законодавством України визначено документ, на підставі якого встановлюється вина особи та виникає можливість встановити ті чи інші факти, які впливають на відносини між суб`єктами господарювання, а також на податкові зобов`язання платника податку в розрізі ведення господарської діяльності з контрагентом, посадову особу якого притягнуто до кримінальної відповідальності.
Відповідно до частини 6  статті 78 КАС України  тільки вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративний правопорушення, які набрали законної сили, звільняють сторону процесу від доказування фактів вчинення діяння та особи, яка його вчинила.
Тобто, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях не мають преюдиційного значення та правової сили та підлягають доказуванню на рівні з іншими обставинами справи та не можуть розглядатись як обов`язкові відповідно до частини 6  статті 78 КАС України.
Під час судового розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів щодо наявності вироків суду у кримінальних справах відносно посадових осіб контрагентів позивача, згідно яких можливо було б прослідкувати причинно-наслідковий зв`язок між вчиненими кримінальними правопорушеннями контрагентів та діяльністю позивача в частині виконання вимог податкового законодавства України.
Таким чином, наявні в матеріалах справи договори, видаткові накладні, акти надання послуг  та інші первинні документи, свідчать про наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку ПАТ "Харківський комбікормовий завод" та його контрагентів, на підставі яких позивачем було сформовано відповідні витрати та податковий кредит.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність висновків відповідача про порушення ПАТ "Харківський комбікормовий завод" п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та як наслідок  завищення витрат, заниження об`єкту оподаткування та завищення податкового кредиту з ПДВ по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Гранум Трейдінг», ТОВ «Олівде», ТОВ «Пальметта», ТОВ «РБК Еліто-Сфера», ТОВ «Транзитзерно» за період, що перевірявся.
Щодо встановлених відповідачем порушень п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України за фактом отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Лайтрей» без їх фактичної компенсації, чим занижено дохід на суму 632345 грн. за 4 квартал 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.
З акту перевірки та з наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача вбачається, що до вказаних висновків контролюючий орган дійшов, оскільки відповідно до даних бухгалтерського обліку підприємства розмір заборгованості ТОВ «Лайтрей», що обліковується на балансі, складає 319934,69 грн., проте як в судовому порядку до стягнення враховується повна сума заборгованості у розмірі 1192436 грн., а отже, на думку контролюючого органу, отримання ТМЦ від ТОВ «Лайтрей» в 2017 році здійснювалось без фактичного визначення будь-яких компенсацій за вказані ТМЦ.
Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Згідно з п.п. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею;
Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.10.2016 року між ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" (покупець) та ТОВ «Лайтрей» (постачальник) було укладено договір поставки №24/10/16 (т. 2 а.с. 100-102).
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити товар с трок та в розмірі, передбачені цим договором.
Пунктом 1.2 вказаного договору визначено, що під товаром, що є предметом поставки, розуміється: зернові культури 2016 року (кукурудза 3 класу).
Відповідно до п. 3.1 договору постачальник зобов`язується відпустити товар, що належить йому на праві власності, не знаходиться під заставою чи арештом, протягом 10 днів з моменту підписання специфікації.
24.10.2016 року та 25.10.2016 року між позивачем та ТОВ «Лайтрей» були підписані специфікації №1 та №2 відповідно (т. 2 а.с. 103-104).
На виконання умов зазначеного договору ПАТ "Харківський комбікормовий завод" здійснило 100% попередню оплату за товар у розмірі 2063030,00 грн.
Згідно специфікації №1 від 24.10.2016 року  постачальник виконав свої зобов`язання, поставивши товар у кількості 146,185 тон.
Згідно специфікації №2 від 25.10.2016 року свої зобов`язання постачальник здійснив частково, поставивши товар у кількості 103 тони, залишок недопоставленого товару складає 273 тони на загальну суму 1078749,25 грн.
З метою захисту порушених прав, у січні 2017 року ПАТ "Харківський комбікормовий завод" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про повернення боргу за непоставлену продукцію в розмірі 1078749,25 грн., неустойки в розмірі 21575,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 29126,23 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/339/17 від 07.04.2017 року позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайтрей" на користь Публічного акціонерного товариства "Харківський    комбікормовий завод" - основну суму боргу за непоставлену продукцію за Договором поставки № 24/10/16 від 24.10.2016р. в розмірі  1078749,25 грн.; неустойку в розмірі 21575,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 29126,23 грн.;    витрати з оплати судового збору в розмірі 16941,76 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 15000,00 грн.
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 року у даній справі рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2017 року в частині стягнення суми боргу було залишено без змін (т. 2 а.с. 105-124).
Господарським судом Харківської області видано відповідні накази на примусове виконання рішення суду від 22.06.2017 року та від 26.07.2017 року (т. 2 а.с. 128-130).
Таким чином, судове рішення про стягнення, зокрема, основної суми боргу за непоставлену продукцію в розмірі 1078749,25 грн., набрало законної сили.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У жовтні 2017 року ТОВ «Лайтрей» здійснено поставку продукції у кількості 236,92 тони на загальну суму 758814,56 грн., що підтверджується видатковими накладними №7 від 11.10.2017 року, №6 від 09.10.2017 року, №8 від 24.10.2017 року, та відповідними товарно-транспортними накладними, включеними до реєстру ТТН (т. 2 а.с. 125-127, 131-138).
Розмір заборгованості по взаємовідносинам з ТОВ «Лайтрей», що обліковується на балансі ПАТ "Харківський комбікормовий завод", становить 319934,69 грн., що не заперечується сторонами по справі.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Отже, підставами для висновків щодо господарських операцій можуть бути тільки первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Таким чином, з наданих до суду первинних документів, які розглядались також під час проведення перевірки, не вбачається отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Лайтрей» без їх фактичної компенсації в період 2017 року.
Інших документів, що тягнуть за собою обов`язок з боку  ПАТ "Харківський комбікормовий завод" відобразити у бухгалтерському та податковому обліку господарські операції з отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Лайтрей» без їх фактичної компенсації в період 2017 року, матеріали справи не містять.
Посилання відповідача на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 року у справі №642/45445/18, в якій зазначено про суму боргу в розмірі 1192436 грн. (з урахуванням судових витрат), суд відхиляє, оскільки згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вказана ухвала винесена стосовно надання тимчасового доступу до речей і документів. Згідно резолютивної частини ухвала, строк дії ухвали - 1 місяць з дня її постановлення.
Отже, ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 року у справі №642/45445/18 вичерпала свою дію ще у вересні 2018 року.
Таким чином, з боку ПАТ "Харківський комбікормовий завод" відсутні порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України за фактом отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Лайтрей» без їх фактичної компенсації, а висновки відповідача про  заниження доходу на суму 632345 грн. за 4 квартал 2016 року, є безпідставними та необґрунтованими.
Стосовно встановлених відповідачем порушень п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138, п. 11 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України про заниження доходів на суму 1020000 грн. за 2016 рік, заниження доходів у 4 кварталі 2016 року на суму 118592 грн. та заниження податкових різниць на суму нарахованої амортизації за об`єктом основних засобів, які фактично отримано безоплатно, внаслідок чого занижено фінансовий результат на суму 118592 грн. за 4 квартал 2016 року, а також завищення податкового кредиту на суму 170000 грн. за грудень 2016 року, по взаємовідносинам з ТОВ «Представництво «Ростсільмаш» та ТОВ «Агротехніка-Поділля» внаслідок фактичного безоплатного отримання «Комбайну Дон-680М», колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з акту перевірки та з наданих у судовому засіданні пояснень представників сторін, 19.05.2011 року між ТОВ «Агротехніка-Поділля», що є офіційним дилером ТОВ «Представництва Ростсільмаш» з реалізації техніки «Ростсільмаш» в Україні та ВАТ "Харківський комбікормовий завод" був укладений договір купівлі-продажу №48/19-05, за яким ТОВ «Агротехніка-Поділля» продало, а ВАТ "Харківський комбікормовий завод" придбало сільськогосподарську техніку - комбайн кормозбиральний «Дон-680М» загальною вартістю 1020000,00 грн. Грошові кошти за придбаний комбайн були перераховані ПАТ "Харківський комбікормовий завод" на розрахунковий рахунок продавця у повному обсязі.
У зв`язку із порушенням прав та законних інтересів ПАТ "Харківський комбікормовий завод", що було спричинено продажем неякісного товару за зазначеним договором, у січні 2013 року ПАТ "Харківський комбікормовий завод" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом із урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог до ТОВ «Агротехніка-Поділля» та ТОВ «Представництва Ростсільмаш» про розірвання договору купівлі-продажу від 19.05.2011 року №48/19-05, укладеного між ТОВ «Агротехніка-Поділля» та ВАТ "Харківський комбікормовий завод", та солідарне стягнення з ТОВ «Агротехніка-Поділля» та ТОВ «Представництва Ростсільмаш» на користь ПАТ "Харківський комбікормовий завод" вартості неякісного комбайну кормозбирального «Дон-680М» у розмірі 1020000,00 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/398/13-г від 12.03.2013 року позовні вимоги ПАТ "Харківський комбікормовий завод" задоволено повністю. Розірвано договір купівлі-продажу від 19.05.2011р. № 48/19-05, укладений між ТОВ    "Агротехніка-Поділля" та ВАТ "Харківський комбікормовий завод".
Солідарно стягнуто з ТОВ "Агротехніка-Поділля" та ТОВ "Представництво "Ростсільмаш" на користь ПАТ "Харківський комбікормовий завод" вартість комбайну кормозбирального "Дон-680М" у розмірі 1020000,00 грн. та суму судового збору у розмірі 20400,00 грн.
Вказане рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/398/13-г від 12.03.2013 року набрало законної сили 21.05.2013 року.
Таким чином, спірні взаємовідносини між ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" та ТОВ «Агротехніка-Поділля», ТОВ «Представництва Ростсільмаш» припинились ще у 2013 році.
Проте, документальну планову виїзну перевірку ПрАТ "Харківський комбікормовий завод", за результатами якої складений акт № 1289/20-40-14-01-080/00952214 від 17.04.2019р., проведено за період діяльності з 01.01.2016 року по 30.06.2018 року.
Відповідно до ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання  податкової декларації,  звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної  пунктом 133.4  статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.  
Згідно з п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Водночас, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених  пунктом 44.1  цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до  статті 39  цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Отже, підставами для висновків щодо господарських операцій можуть бути тільки первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Таких документів, що тягнуть за собою обов`язок з боку ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" відображення у бухгалтерському та податкову обліку податкових зобов`язань по взаємовідносинам з ТОВ «Агротехніка-Поділля» та ТОВ «Представництва Ростсільмаш» у період з 01.01.2016 року по 30.06.2018 року, до суду не надано.
Згідно картки рахунку №105 комбайн Дон-680 за січень 2016 року по червень 2018 року не обліковано (т. 2 а.с. 244). Відповідно до інвентарної картки основних засобів №907 від 08.08.2011 року облік комбайна "Дон-680М" здійснено в серпні 2011 року (т. 2 а.с. 244-245).
Доводи відповідача на судові рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/398/13-г  винесені після винесення рішення Господарського суду Харківської області від 12.03.2013 року є необґрунтованими, оскільки вказані судові рішення (ухвали) не стосуються суті спору між  ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" та ТОВ «Агротехніка-Поділля», ТОВ «Представництва Ростсільмаш» та не тягнуть за собою жодних обов`язків з боку  ПАТ "Харківський комбікормовий завод" щодо відображення у бухгалтерському та податковому обліку в періоді, що перевірявся, цих господарських операцій.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність  висновків відповідача про заниження позивачем  доходів на суму 1020000 грн. за 2016 рік, заниження доходів у 4 кварталі 2016 року на суму 118592 грн. та заниження податкових різниць на суму нарахованої амортизації за об`єктом основних засобів, які фактично отримано безоплатно, внаслідок чого занижено фінансовий результат на суму 118592 грн. за 4 квартал 2016 року, а також завищення податкового кредиту на суму 170000 грн. за грудень 2016 року, по взаємовідносинам з ТОВ «Представництво «Ростсільмаш» та ТОВ «Агротехніка-Поділля.
Щодо суті господарських взаємовідносин між ПАТ "Харківський комбікормовий завод" та ТОВ «Руновщина», колегією суддів встановлено наступне.
Судовим розглядом встановлено та сторонами по справі не заперечується, що  між  ПАТ "Харківський комбікормовий завод" (Покупець) та  ТОВ «Руновщина» (Постачальник) 13.11.2013  було укладено Договір поставки № 13-П. 
Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 4.1 вказаного Договору ( з урахуванням Додаткової угоди від 14.11.2013 ) Постачальник зобов`язувався поставити і передати у власність Покупцеві пшеницю 3-го класу у кількості 1672,5 тон, загальною вартістю 1838412,00 грн в строк до  30 липня 2014 р., а Покупець -прийняти і оплатити Товар.
Згідно п.5.1 Договору Покупець має право здійснити попередню оплату товару.
На виконання умов  п. 5.1 Договору  ПАТ "Харківський комбікормовий завод" було здійснено 100% ПЕРЕПЛАТУ ЗА ТОВАР, ВИЗНАЧЕНИЙ УМОВАМИ ВКАЗАНОГО Договору.
Пунктом п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Як свідчать матеріали справи,  ПАТ "Харківський комбікормовий завод" сформовано податковий кредит згідно Договору поставки № 13-П  від 13.11.2013  на дату здійснення першої з подій - дату списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг). В подальшому Договір поставки № 13-П  від 13.11.2013  рішенням Господарського суду Харківської області від 29.01.2016 року визнано недійсним.
Податковий орган вважає, що у 2016 році з моменту визнання судом угоди недійсною позивач повинен був скоригувати суми податкового кредиту, та в зв`язку з невчиненням таких дій донараховує податкові зобов`язання.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.
Правове регулювання коригування ранішь визначених сум по податку на додану вартість регламентована ст. 192 Податкового кодексу України. Згідно ч. 1 цієї статті, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Однак позивач зазначає, що жодних обставин встановлених цієї статтею не настало, оскільки кошти отримані за угодою не повернуті. Представник відповідача не спростовує факт не повернення коштів.
З урахуванням зазначеного підстави коригування на підставі зазначеної норми відсутні.
Обґрунтування надані  представником відповідача в суді апеляційної інстанції не відповідають вищенаведеним правом нормам. 
Щодо питання правомірності віднесення сум до податкового кредиту у 2013 році, то як вбачається з пояснень представника позивача донарахування відбулися за наявні на його думку порушення 2016. При цьому колегія суддів звертає увагу те що 2013 рік не охоплювався періодом перевірки. 
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості  встановлених відповідачем порушень п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме заниження підприємством податкових зобов`язань всього на суму 8244062 грн., в тому числі у грудні 2016 року - 6086708 грн., у вересні 2017 року - 2157354 грн.; а також, порушень п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме не здійснення реєстрації податкових накладних на суму ПДВ всього на суму 8244062 грн., в тому числі у грудні 2016 року - 6086708 грн., у вересні 2017 року - 2157354 грн., з огляду на наступне.
Зі змісту акту перевірки та з наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача вбачається, що до вказаних висновків контролюючий орган дійшов у зв`язку з не здійсненням позивачем нарахувань податкових зобов`язань з податку на додану вартість відповідно до п.п. в) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України та реєстрації податкових накладних на відповідну суму ПДВ згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України за операціями з переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів по об`єктах основних засобів, які підприємством виведено з експлуатації.
Відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до  пункту 189.1  статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до  статті 196  цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених  підпунктом 196.1.7  пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197,  підрозділу 2  розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених  підпунктом 197.1.28  пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених  пунктом 197.11  статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених  пунктом 189.9  статті 189 цього Кодексу).
Відповідно до п.п.  138.3.2 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел: вартість гудвілу; витрати на придбання/самостійне виготовлення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів; на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів. Термін "невиробничі основні засоби", "невиробничі нематеріальні активи" означають відповідно основні засоби, нематеріальні активи, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку".
Згідно з п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.п. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).
Крім того, відповідно до п. 6 Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку 16 «Основні засоби» основні засоби  - це матеріальні об`єкти, що їх: а) утримують для використання у виробництві або постачанні товарів чи наданні послуг для надання в оренду або для адміністративних цілей; б) використовуватимуть, за очікуванням, протягом більше одного періоду.
Як вбачається з матеріалів справи, службовою запискою головного інженера ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" від 29.11.2016 року повідомлено про необхідність проведення тимчасової консервації деяких основних засобів (т. 2 а.с. 78). Протоколом засідання членів Правління ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" від 29.11.2016 року вирішено провести процедуру тимчасової консервації основних засобів ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" відповідно до додатку об`єктів (т. 2 а.с. 83-85).
На підставі наказу Голови правління ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" «Про тимчасову консервацію основних засобів» від 30.11.2016 року №52 Комісією з питань проведення тимчасової консервації ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" було проведено огляд основних засобів з метою проведення тимчасової консервації (т. 2 а.с. 79).
Актом «Про тимчасове виведення основних засобів з використання та їх консервацію ПрАТ "Харківський комбікормовий завод"» від 02.12.2016 року   встановлено, що основні засоби в задовільному стані, після завершення тимчасової консервації не втратять потенціал корисності і подальша їх експлуатація можлива. Вирішено провести консервацію основних засобів, визначених у додатку №1, на 2,5 роки з 01.01.2017 року по 30.06.2018 року (т. 2 а.с. 80).
На підставі наказу №55 від 31.12.2016 року було виведено з експлуатації основні засоби, наведені у переліку до наказу, у зв`язку з виробничою необхідністю, ремонтом та зменшенням виробітки комбікорму (т. 2 а.с. 75-77).
Службовою запискою головного інженера ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" від 30.08.2017 року повідомлено про необхідність проведення тимчасової консервації деяких основних засобів (т. 2 а.с. 90). Протоколом засідання членів Правління ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" від 30.08.2017 року вирішено провести процедуру тимчасової консервації основних засобів ПрАТ "Харківський комбікормовий завод" відповідно до додатку об`єктів (т. 2 а.с. 94-95).
На підставі наказу Голови правління ПрАТ "Харківський комбікормовий завод"  від 30.08.2017 року №44 було проведено огляд основних засобів з метою проведення тимчасової консервації (т. 2 а.с. 91).
Актом «Про тимчасове виведення основних засобів з використання та їх консервацію ПрАТ "Харківський комбікормовий завод"» від 01.09.2017 року встановлено, що основні засоби в задовільному стані, після завершення тимчасової консервації не втратять потенціал корисності і подальша їх експлуатація можлива. Вирішено провести консервацію основних засобів, визначених у додатку №1, на 6 місяців з 01.01.2017 року по 30.06.2018 року (т. 2 а.с. 92-93).
Наказом №51/1 від 30.09.2017 року було виведено з експлуатації основні засоби, наведені у переліку до наказу, у зв`язку з виробничою необхідністю, ремонтом та зменшенням виробітки комбікорму (т. 2 а.с. 86-87).
Таким чином, об`єкти які були виведені з експлуатації з метою ремонту та консервації 01.01.2017 року та 01.10.2017 року, не можна вважати остаточно виведеними з господарської діяльності підприємства, оскільки ремонт основних засобів та їх консервація здійснюється з метою ефективного подальшого використання основних засобів у виробництві направленому на отримання доходу. Тимчасове не використання основного засобу в господарській діяльності не робить його автоматично невиробничим, оскільки він не втрачає своїх виробничих властивостей, відповідає призначенню та підлягає подальшому використанню у господарській діяльності.
Щодо доводів  відповідача про фактичне не визнання підприємством основних засобів, які виведено з експлуатації, як активи, оскільки не здійснювалось у період консервації нарахування амортизації на ці засоби, колегія суддів зазначає, що  не нарахування амортизації на основні засоби, що перебувають у стані тимчасової консервації, жодним чином не впливає на невизнання таких основних засобів активами, оскільки можливе отримання майбутніх економічних вигід від використання у виробництві таких основних засобів. Крім того, не нарахування амортизації на основні засоби свідчить про переплату підприємством податку на прибуток, і жодним чином не впливає на нарахування зобов`язань з податку на додану вартість.
З матеріалів справи вбачається, що після проведення відповідного ремонту, наказом №31/1 від 31.03.20187 року було введено в експлуатацію раніше виведені основні засоби з 31.03.2018 року, наведені у переліку до наказу (т. 2 а.с. 88-89).
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про безпідставність та необґрунтованість   висновків відповідача про заниження позивачем  податкових зобов`язань всього на суму 8244062 грн. та не здійснення реєстрації податкових накладних на суму ПДВ всього на суму 8244062 грн.
Отже,  виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність  підстав для задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Таким чином,  суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до  вимог матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення  суду першої інстанції - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.     
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 по справі № 520/8741/19  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    А.М. Григоров   	
Постанова складена в повному обсязі  26.03.20.