П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/3745/19 
          Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С. 
          Суддя-доповідач:  Драчук Т. О. 
03 червня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Ватаманюка Р.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо нездійснення списання безнадійного податкового боргу із сплати податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1 в сумі 541 822 грн. 11 коп.
Також, позивач просила зобов`язати Головне управління ДФС у Хмельницькій області списати з неї безнадійний податковий борг із сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 541 822 грн. 11 коп.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Разом з тим, 01.06.2020 до суду надійшла заява від Головного управління ДПС у Хмельницькій області про заміну сторони у справі на належну.
Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України постановою від 19.06.2019 № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2; установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби. Серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються (додаток 1), визначено Головне управління ДПС у Хмельницькій області. Згідно із додатком 2 Головне управління ДФС у Хмельницькій області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
Наказом Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 29.08.2019 № 7 розпочато виконання Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області повноважень Головного управління ДФС у Хмельницькій області, що припиняється.
Таким чином, заява Головного управління ДПС у Хмельницькій області про заміну сторони по справі підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача по справі №560/3745/19 - Головне управління ДФС у Хмельницькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Хмельницькій області.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині рішення, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа - підприємець та перебувала на обліку як платник податків у Красилівській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року в адміністративній справі №822/1703/14 позов Красилівської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області задоволено та стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь позивача в дохід держави податковий борг по податку з доходів фізичних осіб в сумі 541 822 (п`ятсот сорок одна тисяча вісімсот двадцять дві) грн. 11 коп.
Рішення набрало законної сили 07 липня 2014 року, 01 серпня 2014 року видано виконавчий лист про стягнення податкового боргу в сумі 541 822 гривень 11 копійок.
Позивач звернулась до відповідача з заявами від 25.01.2019 та 21.05.2019 про визнання податкового боргу безнадійним та застосування процедури його списання.
Головне управління ДФС у Хмельницькій області листом від 06.06.2019 №22194/10/22-01-56-07-17 відмовило у визнанні податкового боргу безнадійним та його списанні мотивуючи тим, що підстави визначення боргу безнадійним відсутні.
Згідно з відомостями картки особового рахунку за позивачем рахується податковий борг в сумі 541 822,11 грн. 
Крім того, судом встановлено факт перебування на виконанні в Старокостянтинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області виконавчого провадження АСВП 59215325, відкритого 28.05.2019 на підставі виконавчого листа у справі № 822/1703/14, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом.
Також, на ухвалу суду першої інстанції відповідач надав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2019, відомості картки особового рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається податковий борг, та інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно про наявність у позивача у власності нерухомого майна, на яке може бути звернено стягнення.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що якщо податковим органом було своєчасно визначене податкове зобов`язання платника, якщо воно набуло статус податкового боргу, який у подальшому був стягнутий судом, вказаний строк стягнення минає (триває) не в рамках відносин між особою та податковим органом, а в межах процедури виконання судового рішення.
У таких випадках   визначення податкового боргу безнадійним у разі стягнення боргу за рішенням суду належить до самостійних повноважень податкового органу, що може бути зроблене останнім тоді, коли борг неможливо погасити внаслідок відсутності чи недостатності коштів/майна боржника, і за умови, що вчинені дії щодо примусового погашення боргу не призвели до його стягнення.
В свою чергу, відповідач надав суду першої інстанції докази наявності у позивача нерухомого майна, яке перебуває у її власності, про що свідчать відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, які є чинними станом на час розгляду справи.
Крім того, на даний час виконавчий лист у справі № 822/1703/14 перебуває на виконанні Старокостянтинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області (виконавче провадження АСВП 59215325), про що свідчить постанова державного виконавця від 28.05.2019. Відомості про завершення вказаного виконавчого провадження сторонами не надані, судом першої інстанції не встановлені, що свідчить про те, що процедура виконання судового рішення на даний час є актуальна і не припинена.
Таким чином відповідач надав суду першої інстанції докази на підтвердження того, що процедура стягнення з позивача наявного у неї податкового боргу за рішенням суду триває та на даний час податковий орган не вбачає підстав для прийняття рішення про визнання його безнадійним.
Враховуючи те, що у випадку стягнення податкового боргу за рішенням суду строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу, підстави для визнання його безнадійним податковим органом не встановлені, а суду не доведені, тому суд першої інстанції вважає доводи позовної заяви необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Регулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпних переліків податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, встановлено Податковим кодексом України.
Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Як передбачено п.102.4 ст.102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Відповідно до абз.4 п.56.18 ст.56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Разом з тим, наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577 затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків.
Згідно з п.2.1 Порядку №577 під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти:
1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;
2) податковий борг фізичної особи, яка: визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку;
3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу;
4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Також, відповідно до пп.14.1.11 "а" п.14.1 ст.14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Відповідно до ст.101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Згідно з пп.101.2.3 п.101.2 ст.101 ПК України під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Контролюючі органи, згідно з п.101.5 ст.101 ПК України, щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Разом з тим, відповідно до п.3.1 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Як передбачено п.3.2 Порядку № 577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.
Згідно з п.4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Тобто, з зазначеного вище вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Проте, як зазначалось вище, а саме відповідно до п.102.4 ст.102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Тобто, як вірно вказав суд першої інстанції, якщо податковим органом було своєчасно визначене податкове зобов`язання платника, якщо воно набуло статус податкового боргу, який у подальшому був стягнутий судом, вказаний строк стягнення минає (триває) не в рамках відносин між особою та податковим органом, а в межах процедури виконання судового рішення.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що згідно з пп.2, 3 п.2.1 Порядку №577 під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти: податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу; або податковий борг фізичної особи, яка:
- визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;
- померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;
- понад 720 днів перебуває у розшуку.
В свою чергу, в даному випадку позивач не підпадає під жоден з вказаних вище пунктів, оскільки у відповідності до п.102.4 ПК України якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Крім того, особа не визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою чи понад 720 днів перебуває у розшуку.
Тобто, в даному випадку відсутні підстави вважати, що податковий борг особи (позивача) є безнадійний податковий борг, а тому й відсутні підстави для задоволення позову.
Щодо документів про наявність майна в ОСОБА_1 на яке може бути накладено стягнення в розрізі погашення податкового боргу, колегія суддів зазначає, що відповідно до інформаційної довідки №199918598 від 12.02.2020 у праві власності ОСОБА_1 перебуває об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 10587416.
В свою чергу, згідно з інформаційною довідкою, яка не є належним чином засвідченою, за №201496058 від 24.02.2020 той самий об`єкт нерухомого майна, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 288683268108, перебуває у власності ОСОБА_2 . Однак, питання наявності чи відсутності майна, має значення лише при визначенні боргу безнадійним в разі визнання особи недієздатною, безвісно відсутньою, оголошеною померлою або особа понад 720 днів перебуває у розшуку, як вже зазначалось судом вище. Також, дане питання має з`ясовуватись органами ДВС.
Крім того, у суду відсутня інформація щодо закриття виконавчого провадження ВП 59215325.
Щодо доводів апелянта в частині неодноразового повернення виконавчого документа стягувачу, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.5 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Тобто, повернення виконавчого документу не позбавляє права стягувача повторно звернутись з виконавчим листом до виконання.
Крім того, доводи апелянта що в період з 10.05.2019 по 30.05.2019 було відсутнє відкрите виконавче провадження спростовується матеріалами справи, а саме постановою державного виконавця від 28.05.2019 про відкриття виконавчого провадження відповідно виконавчого листа №822/1703/14 від 19.06.2014, що відповідає ч.5 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження.
Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують обставини дослідженні судом першої інстанції та висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.
Крім того, Європейський суду з прав людини у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).
Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, однак суд першої інстанції не в повній мірі встановив обставини справи та дав їм аргументацію в розрізі норм законодавства. Разом з тим, ухвалив вірне судове рішення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, але не в повній мірі висвітлив мотивувальну частину рішення, колегія суддів приходить до висновку щодо зміни рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2020 в мотивувальній частині, доповнивши мотивами викладеними в даній постанові. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії  змінити в мотивувальній частині з мотивів викладених в даній постанові.
В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Ватаманюк Р.В.