Постанова
Іменем України
 
17 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 524/9647/16-ц
провадження № 61-9518св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовський Анатолій Григорович, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп Олександр Едуардович,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2018 року в складі судді: Кривич Ж. О., та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року в складі колегії суддів: Панченка О. О., Пікуля В. П., Одринської Т. В.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовський А. Г., приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп О. Е., про зобов`язання повернути нерухоме майно, одержане на виконання недійсного правочину.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 грудня 2013 року між ПАТ «АКБ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу спірного житлового будинку. Відповідно до умов цього договору, сторони зобов`язалися укласти і належним чином оформити основний договір купівлі-продажу будинку.
 
У зв`язку з тим, що 29 серпня 2014 року було розпочато процедуру ліквідації банку, основний договір укладений не був.
 
03 січня 2017 року з відкритих торгів було продано житловий будинок АДРЕСА_1 , ОСОБА_2
 
Позивач вважав, що аукціон проведений без оцінки майна, у зв`язку з чим договір купівлі-продажу є неукладеним, тому просив суд застосувати наслідки неукладеного договору та зобов`язати покупця повернути будинок продавцю, як такий, що набутий без достатньої правової підстави. ОСОБА_1 зазначав, що продаж майна відбувся за явно заниженою ціною і, посилаючись на висновок експертного оціночно-будівельного дослідження № 10-18 від 02 березня 2018 року, вважав, що ринкова вартість будинку становить 3 105 577 грн.
 
ОСОБА_1 , з урахуванням уточнення позовних вимог, просив зобов`язати ОСОБА_2 повернути уповноваженій особі Фонду виконане за недійсним правочином нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 .
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції
 
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 травня 2018 року в складі судді: Кривич Ж. О., клопотання ОСОБА_1 задоволено. Справу № 524/9647/16-ц у частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Уповноваженої особи фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Автокразбанк» Костенка І. І. виконати зобов`язання ПАТ «Автокразбанк» за попереднім договором купівлі-продажу житлового будинку від 24 грудня 2013 року з укладання та нотаріального посвідчення основного договору, та про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 500 000 грн залишено без розгляду.
 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Згідно частини дев`ятої статті 158 ЦПК України скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 10 квітня 2017 року (справа № 524/9647/16-ц; провадження № 2-з/524/33/17), а саме: арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 366, 3 кв. м, житловою площею 150 кв. м.
 
Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що продаж спірного будинку за 572 670 грн здійснено на виконання протоколу відкритих електронних торгів від 03 січня 2017 року, які не скасовані та невизнані такими, що не відбулися. Договір купівлі-продажу від 02 лютого 2017 року містить всі істотні умови договору, а тому підстав вважати, що він є неукладеним немає.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні договору купівлі-продажу спірного будинку від 02 лютого 2017 року не було дотримано істотних умов договору про предмет та ціну майна, апеляційний суд відхилив. Оскільки у пункті 1.2. оспорюваного договору визначено предмет купівлі-продажу за цим договором, а саме - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 366,3 кв. м, житловою площею 150 кв. м, розташований на земельній ділянці приватної власності площею 0,0663 га, кадастровий номер 5310436100:07:003:048; у пункті 2.1 договору визначено, що продаж нерухомого майна вчиняється за 572 670 грн без ПДВ.
 
Посилання в апеляційній скарзі про те, що право власності на земельну ділянку на якій розташований спірний будинок, залишається за ним, що підтверджується державним актом серія ПЛ 2142 від 22 жовтня 2001 року, колегія суддів відхилила. Оскільки вказаний державний акт містить відмітку приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Лінькової Ю. Л. про посвідчення 10 серпня 2010 року за № 3229 договору про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку перейшло до ПАТ «Автокразбанк».
 
Апеляційний суд зазначив, що обставин які б вказували на те, що договір купівлі-продажу від 02 лютого 2017 року, укладений між ПАТ «Автокразбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Автокразбанк» Костенка І. І. та ОСОБА_2 порушує права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку, не встановлено.
 
Аргументи учасників справи
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що на день проведення торгів 03 січня 2017 року не визначалася вартість майна, всупереч статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пункту 26 Методики оцінки майна, затвердженої постановою КМ України від 10 грудня 2003 року за № 1891. Оцінку майна було проведено ТОВ «Супра Лексіс» та визначено ринкову вартість спірного будинку станом на 31 січня 2017 року в розмірі 578 614 грн. Проте висновком експертного оціночно-будівельного дослідження № 10-18 від 02 березня 2018 року встановлено, що ринкова вартість будинку станом на лютий 2017 року становила 3 105 577 грн.
 
При укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку від 02 лютого 2017 року сторонами договору не було дотримано усіх істотних умов договору. Сторони не підписали акт приймання-передачі, що свідчить про неналежне виконання грошових зобов`язань, оскільки ціна сплачена за аукціоном відрізняється від ціни за договором купівлі - продажу, а різниця вартості однією стороною правочину не компенсована. Оскільки акт приймання-передачі не складався, то відсутній момент виконання обов`язку продавця, передбачений статтею 664 ЦК України. 
 
Крім того покупцем порушено зобов`язання та не прийнято від продавця нерухоме майно. За фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі; у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2018 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року відмовлено.
 
У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що 10 серпня 2010 року іпотекодавець ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору про задоволення вимог іпотекодержателя передав у власність іпотекодержателю ПАТ «АКБ Банк» належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний договір укладено у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором про кредитну лінію № 33 від 17 червня 2008 року.
 
24 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Автокразбанк» було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 .
 
Згідно умов договору у строк до 15 грудня 2015 року сторони зобов`язались укласти та належним чином посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - житлового будинку АДРЕСА_1 та погодили ціну продажу в сумі 800 000 грн.
 
На виконання умов договору 24 грудня 2013 року ОСОБА_1 вніс першу частину вартості будинку - грошові кошти у сумі 250 000 грн. 06 травня 2014 року ним внесено ще 50 000 грн. Решта суми - 500 000 грн мала бути перерахована окремими траншами у строк до 15 грудня 2015 року, проте вказані кошти ПАТ «Автокразбанк» прийнято не було, у зв`язку з початком процедури ліквідації ПАТ «Автокразбанк» з 29 серпня 2014 року.
 
ОСОБА_1 звертався до банку з вимогою про виконання умов попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 грудня 2013 року ПАТ «Автокразбанк» листом № 02/13-03 від 13 січня 2015 року повідомило ОСОБА_1 про те, що рішенням виконавчої дирекції Фонду (протокол № 259/14 від 15 грудня 2014 року) було затверджено формування ліквідаційної маси ПАТ «Автокразбанк», до якої був включений спірний будинок. ОСОБА_1 було запропоновано, з метою придбання будинку, прийняти участь в торгах з продажу активів банку.
 
Таким чином включення будинку АДРЕСА_1 до ліквідаційної маси ПАТ «Автокразбанк» свідчить про неможливість виконання сторонами своїх обов`язків по попередньому договору купівлі-продажу від 24 грудня 2013 року.
 
У зв`язку з вказаними обставинами рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області від 20 квітня 2015 року стягнуто з ПАТ «Автокразбанк» на користь ОСОБА_1 сплачені згідно з попереднім договором від 24 грудня 2013 року грошові кошти в сумі 300 000 грн.
 
Згідно протоколу № 534 від 03 січня 2017 року товарною біржею «Катеринославська» був проведений аукціон житлового будинку загальною площею 366,3 м2, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Переможцем торгів став ОСОБА_2 , ціна продажу лота склала 572 670 грн.
 
02 лютого 2017 року між ПАТ «Автокразбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Автокразбанк» Костенка І. І. та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 366,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці приватної власності площею 0,0663 га.
 
Суди встановили, що ОСОБА_1 неодноразово повідомлялося про проведення відкритих торгів та про можливість придбати спірний будинок шляхом прийняття участі у аукціоні, проте він такою можливістю не скористався.
 
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. 
 
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі  № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: «не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. У такому разі визнання вказаного договору укладеним не буде належним способом захисту».
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».
 
У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».
 
Суди встановили, що продаж спірного будинку здійснено на виконання протоколу відкритих електронних торгів від 03 січня 2017 року, які не скасовані та невизнані такими, що не відбулися. Договір купівлі-продажу від 02 лютого 2017 року, укладений між ПАТ «Автокразбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Автокразбанк» Костенка І. І. та ОСОБА_2 містить всі істотні умови договору.
 
За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення в оскарженій частині залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400 та 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков