Номер провадження: 22-ц/813/4920/20 
Номер справи місцевого суду: 523/7338/17
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 27

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2020 року                                                                        м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:

23 травня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 03.07.2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав їй кредит у розмірі 4400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а остання повинна була повертати його зі сплатою 22,8% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, станом на 30.04.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 27280,54 грн., які позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами (а.с. 1-20).
26 січня 2018 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (суддя Середа І.В.) позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд.50, м. Дніпро, 49094, заборгованість за кредитним договором б/н від 03.07.2007 р. в розмірі 27280,54 грн., яка складається із заборгованості за кредитом – 413,71 грн., заборгованості за відсотками – 21229,69 грн., заборгованості з пені та комісії – 4099,97 грн., а також штрафів: 250,00 грн.- фіксована частина та 1287,17 грн.- процентна складова. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд.50, м. Дніпро, 49094 судові витрати в сумі 1600,00 грн (а.с 35).
01 листопада 2018 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення в якій просила скасувати заочне рішення від 26.01.2018 р. у справі №523/7338/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що про розгляд справи вона не була повідомлена, кореспонденцію особисто не отримувала, за зареєстрованою адресою не проживає, а особи, які там мешкають, не повідомляли їй про надходження виклику з суду, про прийняте рішення дізналася від державного виконавця. Крім того, ОСОБА_2 звертала увагу на те, що вимоги позивача є необґрунтованими оскільки кредит вона отримала 30.05.2008 р., а не 03.07.2007 року, строк дії картки закінчився ще 30.05.2013 року, а до суду позивач звернувся 23.05.2017 р., поза межами строку позовної давності. Також вона вказувала на те, що розмір відсотків, нарахований банком, не відповідає умовам договору, та вказує на збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку, а розрахунок пені та комісії не відповідає вимогам закону. У зв`язку з поважними причинами для пропуску ОСОБА_2 звернулася з клопотанням про поновлення їй строку для подання заяви (а.с 42-68).
Ухвалою Суворовського району м. Одеси від 22.12.18 р. вказана заява була задоволена, а заочне рішення від 26 січня 2018 року скасовано (а.с. 69).
18 жовтня 2019 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (суддя Середа І.В.) позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення (а.с 183-184).
17 грудня 2019 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Крилова Олена Леонідівна засобами поштової кореспонденції направила апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року. Апелянт не погоджується з вказаним рішенням, вважає його незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Як зазначає апелянт, 30.08.2008 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківський послуг у ПриватБанку, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитної карти «універсальна». За таким договором визначається щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 261 ЦК України), щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі – зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору або не після несплати чергового платежу. Апелянт також вказує на той факт, що кожна із сторін повинна довести обставини, на які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звернувшись до суду першої інстанції, банк на обґрунтування вимог позову надав копію заяви, розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписку по картрахунку. Просить суд апеляційної інстанції долучити до матеріалів справи і дослідити додаткові докази, які є визначальними при встановленні фактичних обставин стосовно строку дії карти. Апелянт просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року, ухвалити нове рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» суд першої інстанції виходив з того, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б вказували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору. У матеріалах справи наявні докази отримання та користування кредитною карткою №  НОМЕР_2 , отриманою відповідно до заяви заяві від 30.05.2008 р., проте доказів строку її дії матеріали справи не містять. Як вбачається з виписки по рахунках, відповідач взагалі не проводила ніякої оплати з 30.08.2013 р., а з позовом до суду банк звернувся 23.05.2017 р., на підставі наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду, тому з цих підстав вимоги про стягнення кредитних коштів процентів та комісії не підлягають задоволенню.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що судом першої інстанції було зроблено хибний висновок, щодо пропуску позивачем строку позовної давності, адже як вбачається з матеріалів справи строку дії перепущеної картки відповідача – до 01.2016 року. 
З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2008 року ОСОБА_1 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши заяву про бажання отримати на своє ім`я кредитну карту, отримала кредитну картку № НОМЕР_2 . Відповідно до тарифів якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на зазначену кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в розмірі 4400 грн, а відповідач повинна була повертати його зі сплатою 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом до «25» числа кожного місяця в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості та 1% комісії (а.с.7,138).
Як зазначає позивач, відповідач не надав своєчасно Банку для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, тобто не виконав своїх зобов`язань за вказаним договором.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» 23.05.2017р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 30.04.2017 року становила 27280,54 грн. 26 січня 2018 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (суддя Середа І.В.) позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» було задоволено (а.с. 35).
01 листопада 2018 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення в якій зазначив, що кредит відповідач отримала саме 30.05.2008 р., а не 03.07.2007 р., строком дії кредитного договору є строк дії картки, відомості про яку позивачем не надано. Відповідач вважає, що строк дії картки закінчився 30.05.2013 р., а до суду позивач звернувся з пропуском строку позовної давності (а.с 42-68).
11 січня 2019 року засобами поштового зв`язку, представником АТ КБ «Приватбанк» - Гаренко Н. В. на адресу суду було направлено відзив на заяву про перегляд заочного рішення, до якого на спростування посилань відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності додав довідку у якій АТ КБ «ПриватБанк» повідомляє, що клієнт ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) згідно договору б/н від 03.07.2007 року, отримав картки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 остання з яких мала термін дій до 01.2016 року (а.с.118).
Із доданої до позовної заяви копії анкети-заявки особисто підписаної відповідачем вбачається, що нею було отримано за кредитним б/н від 03.07.2007 року кредитну картку № НОМЕР_2 (а.с. 7зворот).
14 січня 2019 року представником АТ КБ «Приватбанк» - Гаренко Н. В. до канцелярії суд було подано відзив на заяву про перегляд заочного рішення за змістом ідентичний направленому стороною позивача раніше засобами поштового зв`язку.
08 липня 2019 року представником ОСОБА_1 – ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву, за змістом аналогічний заяві про перегляд заочного рішення.
30 липня 2019 року засобами поштового зв`язку представником АТ КБ «ПриватБанк» було надіслано відповідь на відзив, у якому там само як і у раніше поданих відзивах на заяву про перегляд заочного рішення наполягав на тому, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, виходячи з того, що картку № НОМЕР_2 було перевищено, та видано відповідачу кредитну картку № НОМЕР_3 зі строком дії картки до останнього дня 01.2016 року. До відповіді на відзив додав копію довіреності представника та докази відправки копії відзиву відповідачу (а.с. 166-175). 
Згідно до 1.3. Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунка у національній та іноземних валютах», затвердженої постаново. Правління НБУ від 12.11.2003 року №492 суб`єкти господарювання, нерезиденти-інвестори, іноземні представництва і фізичні особи мають право відкривати рахунки для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб у будь-яких банках України відповідно до власного вибору, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.
Згідно до 1.14. зазначеної інструкції Днем відкриття поточного рахунку клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунку в розділі "Відмітки банку".
Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вказаних скаржником обставин, саме надання відповідачем згоди на отримання будь-яких інших карток за будь-яким рахунками, окрім картки № НОМЕР_2 . 
Враховуючи вищевикладене, посилання позивача на отримання позичальником кредитної картки № НОМЕР_3 з терміном дій до 01.2016 року є необґрунтованими, оскільки не відповідають матеріалам справи та діючому законодавству.
Щодо наданої до апеляційної скарги довідки про надання відповідачу кредитних карток, апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем протягом розгляду зазначеної справи судом першої інстанції було подано відзив на заяву про перегляд заочного рішення (двічі) та відповідь на відзив на позовну заяву, однак відповідної довідки надано не було. При цьому у апеляційній скарзі скаржником також не зазначено підстав та не надано доказів неможливості подання до суду першої інстанції відповідного доказу, що об`єктивно не залежали від нього.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни – залишити без задоволення. 
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року – залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

03.06.2020 року                                                                 м. Одеса