Ухвала 
 
14 квітня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 509/4685/17
провадження № 61-21142св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
 
заявник - Акціонерне товариство «Народний Банк Казахстану», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Казкомерцбанк»
боржник - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від  24 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
 
У листопаді 2017 року Головне територіальне управління юстиції в Одеській області звернулося до Овідіопольського районного суду Одеської області з клопотанням Акціонерного товариства «Казкомерцбанк» (далі - АТ «Казкомерцбанк») про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Бурлинського районного суду Західно-Казахстанської області від 12 січня 2011 року про стягнення із громадянки ОСОБА_1 на користь АТ «Казкомерцбанк» суму в розмірі 487 441,00 тенге та повернення державного мита в сумі 14 623,00 тенге, а всього суму 502 064,00 тенге.
 
Клопотання обґрунтовано тим, що Бурлинським районним судом Західно-Казахстанської області від 12 січня 2011 року ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Казкомерцбанк» суму у розмірі 487 441,00 тенге та повернення держмита у сумі 14 623,00 тенге, всього на суму 502 064,00 тенге.            На підставі вказаного рішення суду виписаний виконавчий лист та переданий на виконання приватному судовому виконавцю виконавчого округу по Західно-Казахстанської області Ібрашеву Б. Н. 
 
Постановою від 14 червня 2016 року відмовлено у порушені виконавчого провадження у зв`язку з тим, що виконавчий документ пред`явлений не за місцем здійснення виконавчих дій, а саме у виконавчому документі адреса боржника зазначено: АДРЕСА_1 . 
 
На підставі наведеного, посилаючись на Конвенцію про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, заявник просив задовольнити клопотання та виконати на території України рішення Бурлінського районного суду Західно-Казахстанської області від 12 січня 2011 року про стягнення із громадянки ОСОБА_1 на користь АТ «Казкомерцбанк» суму в розмірі 487 441,00  тенге та повернення держмита в сумі 14 623 тенге, всього суму     502 064,00 тенге. 
 
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року у  задоволені клопотання АТ «Казкомерцбанк» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Бурлинського районного суду Західно-Казахстанської області від 12 січня 2011 року про стягнення із громадянки ОСОБА_1 боргу відмовлено. 
 
Відмовляючи у задоволені клопотання, суд першої інстанції виходив із того, що трирічний строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні, передбачений статтею 463 ЦПК України, сплинув. ОСОБА_1 не приймала особистої участі у справі та не уповноважувала на прийняття участі своїх представників у судовому засіданні 12 січня 2011 року в Бурлинському районному суді Західно-Казахстанської області, тобто порушені її процесуальні права на участь у розгляді справи та бути своєчасно повідомленою про дату, час та місце судового розгляду судом, який розглядав справу.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Народний Банк Казахстана» задоволено. Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову. Зобов`язано прийняти та виконати на території України рішення Бурлинського районного суду Західно-Казахстанської області від 12 січня 2011 року у справі за цивільним позовом АТ «Казкомерцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за зобов`язанням померлого позичальника. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Казкомерцбанк» суму боргу у розмірі 487 441,00 тенге, що еквівалентно 311 962,24 грн, та повернення державного мита у розмірі 14 623,00 тенге, що еквівалентно 9 358,72 грн, а всього на суму 502 064,00 тенге, що за курсом Національного банку України станом на 24 жовтня 2019 року складає 32 132,10 грн. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про пропуск строку для визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Бурлинського районного суду Західно-Казахстанської області від 12 січня 2011 року, оскільки дублікат виконавчого листа виданий 22 вересня 2015 року, а до суду з клопотанням стягувач звернувся 27  листопада 2017 року. Процесуальні права ОСОБА_1 на участь у розгляді справи не були порушені, оскільки участь в судовому засіданні приймала представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно застосував норму статті 463 ЦПК України та дійшов помилкового висновку про те, що строк пред`явлення до виконання рішення іноземного суду починається від дати отримання дублікату виконавчого листа. 
 
У січні 2020 року від Акціонерного товариства «Народний Банк Казахстану» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 . Вказаний відзив не приймається судом касаційної інстанції, оскільки у порушення вимог частини першої статті 9 ЦПК України відзив викладений не державною (українською) мовою.
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відповідь на відзив, у якій просить касаційну скаргу задовольнити.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року у справі за клопотанням Акціонерного товариства «Казкомерцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Народний Банк України» про визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Бурлинського районного суду Західно-Казахстанської області від 12 січня 2011 року про стягнення із ОСОБА_1 боргу,призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 29 квітня 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак	
 	   	
 	І. Ю. Гулейков	
 	   	
 	Г. І. Усик