Справа № 163/1705/19  Провадження №33/802/288/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія: ст. 472 МК України	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,
з участю представника митниці - Пікалюка М.С, 
розглянувши апеляційну скаргу захисника Довжика Р.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 05.03.2020 щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 459 (двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 78 копійок з конфіскацією в дохід держави 6 гальмівних дисків, 36,4 кг моторної оливи, 1 глушник загальною вартістю 25 459,78 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 420,40 грн. судового збору, а також в користь Волинської митниці ДФС України 2072,00 грн. витрат по справі за зберігання товару.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, прямуючи 21.08.2019 з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС водієм автомобіля "Сканія", номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , не задекларував за встановленою формою 6 гальмівних дисків, 36,4 кг моторної оливи, 1 глушник загальною вартістю 25 459,78 гривень, що знаходились в картонних коробках в напівпричепі і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.
У поданій апеляційній скарзі захисник Довжик Р.С. просить скасувати постанову судді, прийнявши нове судове рішення, яким провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити. Вважає, що висновки суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 272 МК України, є передчасними достатньо не дослідженими та такими, що не можна вважати законними та обґрунтованими. Посилається на те, що ОСОБА_1 не приховував у себе наявного вантажу, а навпаки відразу повідомив про товар, який переміщується, пред`явив його для огляду, добровільно надав усі наявні у нього документи на вантаж та усе зазначив у своїх поясненнях. Тобто умислу приховувати наявний у нього вантаж від представників митниці у нього не було. Також у матеріалах справи відсутні дані, в тому числі і протокол усного опитування, які б спростовували твердження ОСОБА_1 про те, що він провів усне декларування, повідомивши працівника митниці про наявний у нього товар. Місцевий суд в оскаржуваній постанові не врахував те, що причиною вчинення ОСОБА_1 правопорушення стала його неналежна обізнаність, яку слід вважати добросовісною. ОСОБА_1 у вчиненому щиро розкаявся. Однак, суд з невідомих причин не врахував наведені факти і обставини, а також відсутність у нього будь-якого умислу на незаконне переміщення даного товару. Застосоване місцевим судом стягнення до ОСОБА_1 є занадто тяжким і неспіврозмірним наслідкам правопорушення, від якої державі не завдано реальних збитків. 
З урахуванням наведеного, захисник просить на підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі за малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням. Просить врахувати, що він щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, обставини, які обтяжують його відповідальність у матеріалах справи відсутні.
ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явились, захисник подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити в їх відсутності. Апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника митниці , який заперечив доводи апеляційної скарги і просив постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки судді про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення повністю стверджена дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, у якому  ОСОБА_1  власноручно зазначив, що з протоколом згідний, зауважень не має (а.с.1-4); митною декларацією, у якій відсутні дані про декларування  ОСОБА_1  товару (а.с.9);  письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких він зазначив, що не вніс у декларацію автозапчастини, проте був обізнаний з нормою переміщення товарів через кордон фізичними особами (а.с.8); контрольним талоном, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, товарно-супровідними документами на вантаж хімічної продукції, польською фактурою з фіскальним чеком, службовою запискою (а.с.5, 7, 10-16). 
Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.472 МК України на підставі ст.22 КУпАП - у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, є непереконливими.
Незважаючи на те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, з урахуванням відсутності даних про скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 , а також всіх інших обставин справи в їх сукупності, об`єктивних та законних підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.22 КУпАП, вважаючи вчинене правопорушення малозначним, апеляційний суд у цій справі не знаходить.
Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.  При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, позитивні дані про особу правопорушника, а тому прийшов до правильного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст.472 МК України, яке є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових аналогічних правопорушень як самим ОСОБА_1 , так і іншими особами.
За наявності вказаних обставин, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Довжика Р.С. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 05.03.2020 щодо ОСОБА_1  - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
       
Суддя Волинського
апеляційного суду                                                 В.П. Денісов