ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2020 року 
Київ
справа №286/142/17
адміністративне провадження №К/9901/22979/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В., 
суддів Шишова О. О., Яковенка М.М.,
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року у складі судді      Невмержицького С.С. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2017 року у складі колегії суддів: Іваненко Т.В., Кузьменко Л.В., Франовської К.С. у справі №286/142/17 за позовом Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними дій та скасування постанови, -
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. У січні 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області (далі - УПСЗН Овруцької РДА) звернулося до Овруцького районного суду Житомирської області з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в якому просило визнати дії державного виконавця незаконними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2016, винесену на підставі виконавчого листа №286/467/15-а, виданого 22.07.2015 Овруцьким районним судом в частині стягнення з УПСЗН на користь держави виконавчого збору в розмірі 6400 грн. 
2. Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.
3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1. 21 грудня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Слідзевським І.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №286/467/15-а, виданого 22.07.2015 Овруцьким районним судом Житомирської області про зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області провести ОСОБА_1 донарахування та виплату за період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року грошової допомоги у зв`язку з обмеженням продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із розрахунку 40% від мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», щомісячно.
3.2. У пункті 3 вказаної постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 6400 грн.
3.3. Уважаючи дії відповідача щодо стягнення з позивача виконавчого збору протиправними, останній звернувся до суду із указаним позовом.
4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав на те, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Слідзевського І.Р. про відкриття виконавчого провадження, якою також стягнуто виконавчий збір, винесена правомірно, в межах повноважень та на підставі чинного законодавства. Зазначений висновок зроблено з урахуванням положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», з якої вбачається, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Позивачем подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
5.1. Доводи касаційної скарги обгрунтовані тим, що суди першої та апеляційної інстанції залишили поза увагою те, що виконання даного рішення суду здійснюватиметься в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
5.2. Тому в силу положень пункту 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», пункт 3 постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 21 грудня 2016 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №286/467/15-а щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 6400 грн. підлягає скасуванню.
6. Відзиву на касаційну скаргу відповідачем подано не було.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
8. Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
9. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
10. Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
11. Частинами 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
12. Відповідно до частин 1, 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
13. У пункті 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 закріплено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
14. Пунктом 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
15. Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про гаратнії держави щодо виконання судових рішень» цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.
Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
16. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» врегульовано, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
17. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №286/467/15-а боржником по справі є державний орган - УПСЗН Овруцької РДА.
18. Однак вищевказаний виконавчий лист містить вимоги про зобов`язання вчинити певні дії, а не стягнення коштів чи майна, що виключає можливість застосування норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в процесі виконання рішення.
19. За таких обставин, судами правильно зроблено висновок про неможливість застосування до спірних правовідносин положень пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-19, оскільки виконання виконавчого листа не відбувається у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
20. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 (справа № 286/125/17) та від 31.01.2019 (справа № 161/502/17).
21. З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій відповідача.
22. На переконання колегії суддів, доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, та не містять належних обґрунтувань протиправності дій відповідача при винесенні спірної постанови.
23. Ураховуючи вищевикладене, Верховний Суд приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій дотримано норми матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваних рішень.
24. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
25. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
26. З огляду на наведене, касаційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
27. Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області залишити без задоволення.
28. Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2017 року у справі №286/142/17 - залишити без змін.
29. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                                І.В. Дашутін

Судді                                                                                                    О.О. Шишов

 М.М. Яковенко