Справа № 308/12561/19

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., за участю захисника – адвоката Ковальчук О.В., представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Зубенка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали справи  №33/4806/476/20 про порушення митних правил за апеляційною скаргою   в. о.  начальника  Закарпатської митниці Держмитслужби України Івануса В. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 04. 2020. 
Цією постановою судді закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП щодо:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. 
Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №4185/30500/19 від 27. 09. 2019 товари, а саме: взуття жіноче торгівельної марки «CHRISTIAN LOUBOUTIN» різних розмірів та моделей країна виробництва Італія в кількості 18 пар, взуття жіноче нове торгівельної марки «TWINSET» різних розмірів та моделей країна виробництва Італія в кількості 5 пар, взуття жіноче нове торгівельної марки «MICHAEL KORS» різних розмірів та моделей країна виробництва невідома в кількості 4 пари, взуття жіноче нове торгівельної марки «BALDININI» різних розмірів та моделей країна виробництва Італія в кількості 2 пари, взуття жіноче нове торгівельної марки «ANDRE WCHARRLES» країна виробництва Італія в кількості 1 пара, взуття жіноче нове торгівельної марки «DIGIADA» в кількості 1 пара, взуття жіноче нове торгівельної марки «РATRIZIA РЕРЕ» в кількості 1 пара – повернуто ОСОБА_2 , або його представнику за дорученням.
Згідно протоколу про порушення митних правил №4185/30500/19 від 29. 09. 2019 ОСОБА_2 ставилось в вину те, що 27. 09. 2019 о 06 год. 44 хв., в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса», Закарпатської митниці ДФС заїхав мікроавтобус марки «Mersedes - Benz», моделі «Sprinter 319-СDІ», р/н НОМЕР_1 , у якому в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_2 , що повертався з Італії, де перебував у приватних справах, в Україну на адресу: Львівська обл., м. Стрий, вул. Грабця, 13/6. Формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_2 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор». Громадянину України ОСОБА_2 було запропоновано заповнити митну 

-2-

декларацію, у якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність у нього особистих речей в кількості десяти місць. При усному опитуванні ОСОБА_2 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу та речей громадянина України ОСОБА_2 , було виявлено взуття жіноче нове торгівельної марки «CHRISTIAN LOUBOUTIN» різних розмірів та моделей країна виробництва Італія в кількості 18 пар, взуття жіноче нове торгівельної марки «TWIN SET» різних розмірів та моделей країна виробництва Італія в кількості 5 пар, взуття жіноче нове торгівельної марки «MICHAEL KORS» різних розмірів та моделей країна виробництва невідома в кількості 4 пари, взуття жіноче нове торгівельної марки «BALDININI» різних розмірів та моделей країна виробництва Італія в кількості 2 пари, взуття жіноче нове торгівельної марки «ANDREW CHARRLES» країна виробництва Італія в кількості 1 пара, взуття жіноче нове торгівельної марки «DIGIADA» в кількості 1 пара, взуття жіноче нове торгівельної марки «РATRIZIA РЕРЕ» в кількості 1 пара.
Вищезазначений товар був поміщений у поліетиленові пакети зеленого та чорного кольору перемотаних скотчем у кількості восьми вантажних місць, що знаходилися у вантажному відсіку мікроавтобуса. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався.
Виявлене нове жіноче взуття громадянин ОСОБА_2 не визнав своєю власністю. Зі слів громадянина ОСОБА_2 вищезазначені пакети його попросили перевезти в Україну. Громадянину ОСОБА_2 по приїзду в Україну повинні були зателефонувати для подальшої передачі цих пакетів.
Враховуючи наведені обставини, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вважала, що ОСОБА_2 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуваннюі такі його дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.
Закриваючи провадження в справі суддя місцевого суду, посилаючись на положення ст. ст. 49, 65, 257, 374 МК України, не взяв до уваги наявний у матеріалах справи висновок №142008400-0348 від 21. 10. 2019, складений експертом Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість переміщуваного ОСОБА_2 товару «взуття жіноче в асортименті…» у кількості 32 пари, складає 442 043,62 грн., натомість врахував надані в судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_4 та долучені: оригінал товарного чеку серії RT 99MEX 056553 №0150-0042 від 14. 08. 2019; копію рахунку №1430 від 14. 08 .2019, якими стверджується факт придбання ОСОБА_4 речей вартістю 478,24 євро, які ОСОБА_2 перевозив 27. 09. 2019 через митний кордон України. На думку суду першої інстанції враховуючи те, що ОСОБА_2 ввозив речі вартістю 478,24 євро, тобто вартістю, яка не перевищує норми, встановлені частиною першою статті 374 Митного кодексу України, перетинав митний кордон не частіше одного разу на добу, наведене свідчить про відсутність у ОСОБА_2 обов`язку декларувати товар з урахуванням його вартості, яка не перевищує 500 євро, умислу на вчинення правопорушення, як і доказів того, що він намагався навмисно чи з необережності перемістити товари через митний кордон України з порушенням положень чинного законодавства. На підставі викладеного та з урахуванням ст. 62 Конституції України, ст. 7 КУпАП, ст. ст. 487, 527 МК України, суд першої інстанції, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. 

-3-

В апеляційній скарзі в. о.  начальника  Закарпатської митниці Держмитслужби України Іванус В.  порушує питання про скасування постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 04. 2020 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Просить прийняти нове рішення, яким ОСОБА_2 визнати винним у порушенні митних правил, передбачених ст. 472 МК України та призначити стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил та їх конфіскацію. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом належно не оцінено та не перевірено матеріали справи, а висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги належний та допустимий доказ у справі - експертний висновок №142008400 від 21. 10. 2019, який відповідає вимогам ст. 495 МК України та згідно якого вартість виявленого у ОСОБА_2 товару становить 442 043, 62 грн., натомість помилково врахував подані адвокатом документи, що підтверджують іншу вартість товару - 478,24 євро. На його думку, враховані судом першої інстанції докази є неналежними, оскільки складені на іноземній мові без перекладу, рахунок-фактура №1430 від 14. 08. 2019 не є фіскальним чеком, а тому не може підтверджувати факт продажу товару по вказаним у ньому цінам, не містить найменування товару. Також вказує, що товар зазначений у рахунку–фактурі №1430 від 14. 08. 2019 не відповідає товару, вилученому згідно протоколу про порушення митних правил №4185/30500/19 від 27. 09. 2019, оскільки у висновку зазначено про країну виробника – Італія, в той час як в рахунку зазначено країну виробництва – В`єтнам. Крім того, звертає увагу і на те, що вилучений згідно протоколу про порушення митних правил товар – взуття вироблений відомими світовими брендами, проте вартість, яка вказана у рахунку-фактурі №1430 від 14. 08. 2019 – 11 - 14 євро за одну пару, є сумнівною, оскільки у декілька разів є нижчою за собівартість таких товарів. У зв`язку з наведеним, вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 23, 33, 245 КУпАП. 
Заслухавши пояснення та доводи представника Закарпатської митниці Держмитслужби  України Зубенка І.І.,   який підтримав  апеляційну скаргу,  пояснення захисника особи, щодо якої закрито провадження у справі ОСОБА_2 – адвокати Ковальчук О.В. про законність і обґрунтованість судового рішення та необґрунтованість поданої Закарпатською митницею Держмитслужби України апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга в. о. начальника Закарпатської митниці Держмитслужби  України Івануса   В.  задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП  завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП  посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують 
-4-

відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 суд першої інстанції виконав в повному обсязі та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Статтею 472 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість, тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Висновок митного органу про те, що декларантом  ОСОБА_2   не заявлено за встановленою формою точних  відомостей   про переміщуваний  через митний кордон України товар,  що підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України,  зроблено  на підставі  експертного висновку  від 21. 10. 2016 №142008400-0348, згідно  якого  загальна ринкова   вартість  вилучених товарів  станом на 27. 09. 2019  становить 442 043,62 грн.   Згідно цього ж висновку, експерт ОСОБА_3 зазначила, що висновок цього дослідження є достовірним за умови правдивості отриманої інформації з незалежних джерел, однак експерт не гарантує в будь-якій формі факту її достовірності. Із описової частини зазначеного висновку також вбачається, що під час експертного дослідження документи щодо якості, безпеки та походження товару не використовувались, внаслідок їх відсутності. 
Згідно санкції ст. 472 МК України точне визначення вартості предмету порушення митних правил ( товару) є обов`язковим, оскільки від його вартості напряму залежить стягнення, яке може бути призначено судом у виді 100 відсотків вартості цього товару.
Всупереч наведеним вимогам  закону  митним органом  залишено без належного визначення дійсної вартості товару переміщеного ОСОБА_2 , хоча для правильного вирішення справи та призначення конкретно визначеного виду і розміру стягнення за статтею 472 МК України, це має важливе значення. 
На переконання апеляційного суду, cудом першої інстанції зроблені правильні висновки щодо вартості переміщуваного ОСОБА_2 товару, прийнявши до уваги документи про вартість товару, надані його захисником Ковальчук О.В. при розгляді справи в суді першої інстанції, згідно яких загальна вартість товару, який ввозив ОСОБА_2 на територію України 27. 09. 2019 становить 478,24 євро.
Ці ж обставини підтвердив у своєму поясненні і допитаний судом в якості свідка ОСОБА_4 , який показав, що особисто придбав взуття, яке перевозив ОСОБА_2 , на загальну суму 478,24 євро. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь – які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
-5-
Доводи апеляційної скарги про те, що суддя суду першої інстанції безпідставно відхилив висновок №142008400-0348 від 21. 10. 2019, складений експертом Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень ОСОБА_3 та взяв до уваги документи щодо вартості переміщуваного товару, надані захисником ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу.
Крім того, всупереч наведеним в апеляційній скарзі доводам зазначені документи, зокрема: рахунок-фактура №1430 від 14. 08. 2019, оригінал товарного чеку серії НОМЕР_2 056553 №0150-0042 від 14. 08. 2019 та Звіт про оцінку майна, відповідно до якого вартість вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №4185/30500 від 27. 09. 2019 майна – жіночого взуття в кількості 32 пари, становить 13 155,99 грн. є належними та допустимими доказами.
Спростовуються матеріалами справи і доводи апеляційної скарги   про   відсутність у вказаних документахнайменування товару, їх перекладу на українську мову та невідповідність зазначеного у рахунку–фактурі №1430 від 14. 08. 2019 товару, вилученому згідно протоколу про порушення митних правил №4185/30500/19 від 27. 09. 2019. 
Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не здобуто доказів, які б ставили під сумнів дані щодо вартості переміщуваного товару, зазначені у наданих захисником ОСОБА_2 – адвокатом Ковальчук О.В. документах щодо вартості товару.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Наведене свідчить, що суддею вірно встановлено вартість переміщуваного ОСОБА_2 товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг., що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України.
Таким чином, враховуючи, що станом на дату складання протоколу, а саме на 27. 09. 2019 - 500 євро, складало 13 225 грн. та з огляду на вартість товару переміщуваного ОСОБА_2 , яка вказана у рахунку-фактурі №1430 від 14. 08. 2019 – 478,24 євро, чи у Звіті про оцінку майна - 13 155,99 грн., що в перерахунку складає 497 євро, усі вказані суми коштів знаходяться в межах неоподаткованої норми визначеної Митним кодексом України, що давало ОСОБА_2 повне право не декларувати вилучений товар.

-6-

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що митним органом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. 
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
При розгляді справи апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09. 06. 98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19. 02. 2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14. 02. 2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України, суд вважає що митним органом не було надано достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 та його винуватість не доведена.
Відповідно до ч. 1 ст. 487 Митного кодексу України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

-7-

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП та МК України, для з`ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні порушення ним митних правил, передбачених ст. 472 МК України, відтак рішення суду про відсутність в його діях ознак не заявлення за встановленою формою точних відомостей про переміщувані через митний кордон України товар, є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає, а тому апеляційна скарга в. о. начальника Закарпатської митниці Держмитслужби України задоволенню не підлягає. 
При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що митним органом жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги про навність в діях ОСОБА_2 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України надано не було.
Керуючись  ст. 294 КпАП України, апеляційний суд,-    
                                        
                                                     П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу в. о.  начальника  Закарпатської митниці Держмитслужби України Івануса В. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 04. 2020 щодо ОСОБА_2 – без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя: