П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
04 травня 2020 року                                                                                 м. Київ
 
Справа № 760/4727/19 
Провадження: № 22-ц/824/5479/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль A.A.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Українця В.В.,
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
 
встановив:
 
У лютому 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Віта-Авто» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0301- 00153 /00002, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «Сканія» д.р.н. НОМЕР_2 . 28 квітня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Сканія» д.р.н. НОМЕР_3 та автомобіля марки «Тойота» д.р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого був пошкоджений автомобіль марки « Сканія ». Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 05 травня 2018 року на виконання умов договору страхування ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 31192 ,84 грн на підставі страхового акту та рахунку №  SK - 1802968 . Цивільна відповідальність власника автомобіля марки «Тойота» д.р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_1 застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8222812. ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» 21 вересня 2018 року виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 15019,93 грн витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. 19 жовтня 2018 року відповідачу була направлена претензія щодо необхідності відшкодування шкоди в порядку регресу, з якою останній не погодився.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 н користь ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" виплачене страхове відшкодування в сумі 16172,91 грн. та 1921,00 грн., судового збору.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення посилаючись лише на витяг з договору про добровільне страхування, укладеного між позивачем та ТОВ «Віта-Авто», між тим в матеріалах справи наявний лише витяг з даного договору, а тому неможливо встановити дійсний обсяг прав і обов`язків, які виникли в результаті укладення договору добровільного страхування та про те, чи виплатив позивач страхове відшкодування в межах, передбачених цим договором, або вийшов за такі межі. Також, в матеріалах справи відсутня сформована ТДВ «СК «Гардіан» копія страхової справи. Зазначав, що його цивільна відповідальність була застрахована у ТДВ «СК Гардіан» з лімітом відповідальності 100 000 грн., а тому відсутні підстави для стягнення з нього зазначених у позові сум.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.
Правом відзиву відповідно до ст. 360 ЦПК України позивач не скористався.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Віта-Авто» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0301-00153/00002, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «Сканія» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 10-13).
28 квітня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Сканія» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Цивільна відповідальність водія автомобіля марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «СК Гардіан».
06 липня 2018 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 8).
На виконання умов договору страхування ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» прийняло рішення про визнання події страховим випадком та виплатило страхове відшкодування в розмірі 31 192,84 грн на підставі страхового акту № ЗСКА-8179 розрахунку суми страхового відшкодування від 01 червня 2018 року та рахунку ТОВ «Сканія Україна» № 8К-1802968 від 05 травня 2018 року (а.с. 19-22).
ТДВ «СК Гардіан» сплатило ПрАТ «СК «Українська страхова група» суму страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 15 019,93 грн відшкодування з вирахуванням розміру фізичного зносу.
 Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група», суд першої інстанції виходив із того, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, страхової виплати за полісом обов`язкового страхування недостатньо для відшкодування шкоди, а тому позивач має право на відшкодування понесених збитків з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з такого.
Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Визначення страхового випадку міститься в ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 цього закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Пунктами 1.6, 8.1 та 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.
Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0301-00153/00002, укладеним між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Віта-Авто», були застраховані майнові інтереси останнього, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом, а тому порядок відшкодування шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначається Правилами добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО).
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» № АК/8222812,  суд першої інстанції правильно виходив із того, що порядок відшкодування шкоди визначається Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
На відміну від Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів Правила добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) не передбачають вирахування зносу транспортного засобу під час відшкодування шкоди страховиком.
У справі, яка переглядається, встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» сплатило страхове відшкодування потерпілій особі за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів відповідно до страхового акту № 3СКА-8179 в сумі 31192, 84 грн.
В свою чергу ТДВ «СК`Гардіан», як страховик винуватця ДТП, 21.09.2018 року сплатило на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група», як страховика потерпілої особи, 15 019,93 грн. страхового відшкодування з вирахуванням розміру фізичного зносу.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, суд першої інстанції, встановивши, що позивач, як  страховик потерпілої особи, виконавши свої зобов`язання за договором добровільного страхування та відшкодувавши завдані збитки у повному обсязі, набув право вимоги до відповідача щодо повного відшкодування завданої ним шкоди (вирахуваного розміру фізичного зносу), дійшов правильного висновку про задоволення позову.
ОСОБА_1 , не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, разом із апеляційною скаргою подав також клопотання про витребування доказів, посилаючись на те, що на момент настання ДТП його цивільна відповідальність була за страхова в ТДВ «СК «Гардіан», страховий ліміт 100 000 грн., однак ТДВ «СК «Гардіан» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування на користь позивача лише у розмірі 15 019,93 грн.
Вирішуючи порушене скаржником питання колегія суддів виходить з наступного.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року було відкрито провадження у даній цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі одночасно роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше... (а.с.30)
Порядок розгляду справ у порядку спрощеного провадження врегульовано главою 10 розділу III ЦПК України.
За змістом частини 1 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин; у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до частин 1-3 статті 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. У випадку, передбаченому частиною 2 статті 274 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Приймаючи до уваги предмет позову, суд першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі визначив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Заперечень з боку відповідача щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи не містять.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі ОСОБА_1 отримав 18.04.2019 року (а.с. 35)
При цьому, будь-яких клопотань про витребування або забезпечення доказів або призначення авто товарознавчої експертизи ні до відкриття провадження у справі, ні після, відповідачем заявлено не було.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заявляючи клопотання про витребування доказів на стадії апеляційного розгляду відповідач не зазначив будь-яких причин, за яких таке клопотання не заявлялося при розгляді справи у суді першої інстанції та не надав будь-яких доказів неможливості заявити таке клопотання. Відтак колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання про витребування доказів.
Окрім того, 26.04.2019 року ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву ПрАТ «СК «Українська страхова група» (а.с. 36-40).
Відповідно до ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.
Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
До відзиву додаються: 1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Тобто, на відповідача покладено обов`язок направлення копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та надати суду підтвердження такого направлення.
Однак, як убачається із матеріалів справи вимоги процесуального законодавства щодо направлення копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи ОСОБА_1 виконані не були.
Судом першої інстанції на адресу відповідача двічі направлялись листи з вимогою щодо направлення копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та надання суду доказів такого направлення, однак поштові конверти були повернуті на адресу суду з відміткою про закінчення терміну зберігання.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначав, що при розрахунку вартості відновлювального ремонту до акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 02.05.2018 року були включені додаткові роботи та матеріали, які не мають відношення до пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП. Вказане призвело до завищення вартості відновлювального ремонту на суму 10 749,09 грн.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Доводи, наведені у відзиві на позовну заяву, щодо завищення вартості відновлювального ремонту до апеляційної скарги не включені, а тому до уваги колегії суддів не приймаються.
Перевіряючи доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів виходить з наступного.
З витягу наданого стороною позивача витягу з укладеного 01.08.2014 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Віта-Авто» договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, в тому числі автомобіля «Сканія» д.н.з. НОМЕР_3 убачається, що страхова сума на даний транспортний засіб складає 1 325 000 грн.
Окрім того, в у витязі наведені предмет договору, страхові ризики, страхові випадки, страхова сума, ліміт відповідальності страховика, тощо.
Відповідно до п. 5.7.3 страхова сума є лімітом відшкодування страховика по одному страховому випадку...
Факт сплати страхового відшкодування підтверджується окрім листа-претензії ПрАТ «СК «Українська страхова група», а й листом ТДВ «СК Гардіан», у якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача.
За таких підстав, доводи апеляційної скарги про те, що неможливо встановити дійсний обсяг прав і обов`язків, які виникли в результаті укладення договору добровільного страхування та про те, чи виплатив позивач страхове відшкодування в межах, передбачених цим договором, або вийшов за такі межі, відхиляються колегією суддів як безпідставні та необґрунтовані.
Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача вартості збитків в розмірі 16 172,91 грн. (31 192,84 грн. матеріальний збиток - 15 019,93 грн. страхове відшкодування) як різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - залишенню без змін.
 
Керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. З ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                    Т.О. Невідома
 
Судді                                                                                                 Д.Р. Гаращенко
 
                                                                                                                         А.А. Пікуль