Номер провадження: 22-ц/813/2602/20 
Номер справи місцевого суду: 2/1519/8232/11
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С., 
суддів: Цюри Т.В., Гірняк Л.А.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2019 року, ухваленого під головуванням судді Целуха А.П., -
в с т а н о в и в:
У листопаді 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», який змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося з до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 10.10.2018 року в сумі 7016,84 долари США, що складає 197 032 грн. 87 коп.
В обґрунтування свого позову, позивачем зазначено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 214173 cred від 13.03.2008 року, відповідно до умов якого йому було надано кредит в сумі 5000 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26% річних, терміном повернення до 11.09.2009 року, проте в порушення взятих на себе зобов`язань позичальник умови договору не виконав та станом на 10.10.2018 року у нього виникла заборгованість в сумі 7016, 84 долари США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 1270,14 доларів США, заборгованості зі сплати відсотків - 5746,70 доларів США, яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів, оскільки між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було укладено відповідні договори поруки, за умовами яких вони поручились за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним ним з позивачем кредитним договором.
ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки № 207285cred від 11.02.2008 недійсним, посилаючись на те, що під час його укладення він був введений в оману та до нього був застосований психічний тиск з боку позичальника ОСОБА_1 , так як 01.02.2008 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 з проханням бути його поручителем, оскільки хоче взяти в банку кредит у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та повідомив, що кредит він сплачуватиме сам та поверне його дуже скоро.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7016 доларів 84 центи США, яка складається з заборгованості за кредитом - 1270,14 доларів США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 5746,70 доларів США.
В задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору поруки відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позову АТ КБ «ПриватБанк», прийняти постанову, якою у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити в повному обсязі, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що він виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу грошові кошти у визначеному розмірі, також позивач не надав до суду доказів розміру заборгованості відповідача, що вказує на безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог.
В інший частині рішення суду не оскаржується.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначає, що судом був встановлений факт укладення кредитного договору між банком та ОСОБА_1 , яким були отримані кредитні кошти та здійснене часткове погашення кредиту, а ненадання банком відповідної інформації під час укладення кредиту не свідчить про недійсність укладеного кредитного договору та не є підставою для звільнення позичальника від виконання його умов.
Інші учасники справи рішення суду не оскаржують.
Сторони про розгляд справи на 13 травня 2020 року були сповіщені належним чином (а.с. 187-193 т. 2).
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просив розгляд апеляційної скарги здійснити за його відсутністю (а.с. 138-146 т. 2). 
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 перебуває у провадженні апеляційної інстанції з травня 2019 року (а.с. 147 т. 2).
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі.
Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» та стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 7016,84 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1270,14 доларів США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у 5746,70 доларів США, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач  ОСОБА_1 умови укладеного кредитного договору у встановлений договором термін в повному обсязі не повернув, у зв`язку з чим вказана сума заборгованості підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, проте вважає,  що судом неправильно визначена сума заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 214173cred від 13.03.2008 року.
Відповідно до умов укладеного кредитного договору ПАТ «КБ «ПриватБанк» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 000 доларів США строком до 11.09.2009 року зі сплатою 26% річних, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, відкритий відповідно до умов договору № 207285 від 11.02.2008 року (а.с. 8-11 т. 1).
Відповідно до п.п. 1.1. Договору Банк при наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Позичальнику строковий кредит в розмірі зазначеному у п.п. 1.3. цього договору, шляхом перетину кредитних коштів на картрахунок № НОМЕР_1 , відкритий ПриватБанком для Позичальника згідно договору №207285 від 11.02.2008 р. (далі по тексту - карстчет) в дату укладення цього договору, а Позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, штрафи, пені та винагороди в строки і в обсязі, встановлені цим Договором, а також виконати інші зобов`язання відповідно до цього Договору в повному обсязі.
Відповідно до п.п. 1.3. сума кредиту складає 5000 дол. США.
Згідно з п.п. 1.4. договору вбачається, що строк повного погашення кредиту є 11.09.2009 р., в порядку і строки, встановлені Графіком погашення кредиту та відсотків (додаток №1 до цього Договору, далі по тексту - Графік). Зазначений строк може бути змінений відповідно до п.п. 2.3.1., 2.4.1. дійсного Договору.
Позивачем до позовної заяви наданий розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що 13.03.2008 року Банком було надано ОСОБА_1 кредит в сумі 5 000 доларів США, проте останній у встановлений договором термін кредит в повному обсязі не повернув та станом на 10.10.2018 року його заборгованість за кредитом становить 7016, 84 долари США та складається із: заборгованості за кредитом - 1270,14 доларів США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 5746,70 доларів США.
Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною першою ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст. 1055 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Судом встановлено, що кредитний договір № 214173cred між Банком та ОСОБА_1 був укладений 13.03.2008 року зі строком повного погашення кредиту - 11.09.2009 року (п.п. 1.4 Договору).
Тобто, строк дії укладеного кредитного договору був визначений сторонами та закінчився 11.09.2009 року.
З розрахунку заборгованості за договором № 214173cred від 13.03.2008 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 станом на 19.09.2011 року вбачається, що заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 14.09.2009 року складає 1270, 14 дол. США - сума простроченої заборгованості, а також 503,56 дол. США - заборгованість за процентами (а.с. 17 т. 1).
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі наданих доказів, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що укладений кредитний договір має строк дії, у зв`язку з чим стягнув загальну суму заборгованості у розмірі 7016,84 дол. США, що не відповідає заборгованості за кредитним договором станом на 11.09.2009 року, на день закінчення кредитного договору.
При цьому, колегія суддів вважає зазначити наступне.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому Вищий Спеціалізований Суд України у п. 17 постанови Пленуму від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» рекомендував судам за порушення позичальником свої зобов`язань після спливу строку кредитного договору стягувати кошти, передбачені виключно статтею 625 ЦПК України, а не проценти за користування кредитом та неустойку, оскільки строк дії кредитного договору сплив.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з позовними вимогами, просив про стягнення заборгованості, при цьому позивач не посилався на вимоги ст. 625 ЦПК України щодо сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Враховуючи вищевикладені обставини та матеріали справи у відповідності з наданими доказами, колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно змінити в частині стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 , стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1773,70 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 1270,14 доларів США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 503,56 дол. США.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності до позову АТ КБ «ПриватБанк», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 до суду першої інстанції з клопотанням про застосування до кредитного договору строку позовної давності не звертався, тому апеляційний суд позбавлений можливості надати правовий висновок щодо строку позовної давності.
Доводи про те, що АТ КБ «ПриватБанк»не довів належними та допустимими доказами того, що він виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу грошові кошти у визначеному розмірі, також АТ КБ «ПриватБанк»не надав до суду доказів розміру заборгованості відповідача ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи, а саме укладеним кредитним договором, а також розрахунком заборгованості.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договоромдо ОСОБА_1 зміні, з підстав та мотивів, викладених вище.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2019 року в частині в частині стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 - змінити.
Постановити в цій частині нову постанову.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1773 (одна тисяча сімсот сімдесят три) доларів 70 центів США, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 1270 (одна тисяча двісті сімдесят) доларів 14 центів США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 503 (п`ятсот три) доларів 56 центів США.
В інший частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 18 травня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Т.В. Цюра

______________________________________ Л.А. Гірняк