П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/606/20	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Домусчі С.Д.,
                                – Кравця О.О.,

за участю: секретар судового засідання – Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Ігоніна Володимира Костянтиновича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року, прийняте у складі суду судді Харченко Ю.В. в місті Одеса по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі – Відповідач, Держгеокадастр), в якому просила суд:
– визнати протиправними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо надання ОСОБА_1 неякісної правової допомоги з правових питань, порушених у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року);
– зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру у строк, встановлений Законом, надати ОСОБА_1 роз`яснення з правових питань, порушених у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року);
– зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру вирішити питання, щодо якого звернулася ОСОБА_1 у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року), з урахуванням її правової оцінки, наданої судом у рішенні;
Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що в розумінні ст. 9, ч.ч. 1 та 4 ст. 10 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», суб`єктом надання безоплатної первинної правової допомоги з питань порушених у зверненні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є саме Держгеокадастр. Водночас, роз`яснення з правових питань, порушених у зверненнях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, не надано. Також, Позивач стверджує, що пам`ятка культурної спадщини місцевого значення, а саме, пам`ятка архітектури та містобудування, не є об`єктом історико-культурного призначення, що має особливу наукову, естетичну та історико-культурну цінність. У зв`язку з чим, на думку позивача, відсутні підстави для відмови у передачі земель комунальної власності, на яких розташована така пам`ятка, у приватну власність. Отже, Позивач стверджує, що Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру з питань порушених у зверненні ОСОБА_1 від 18.12.2019р. надано неякісну правову допомогу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково; зобов`язано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про надання безоплатної первинної правової допомоги від 18 грудня 2019 року, з урахуванням окреслених у даному Рішенні висновків, та правової оцінки суду; в задоволенні іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Ігонін В. ОСОБА_3 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 з апеляційною скаргою, в якій вважає рішення суду першої інстанції таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його повністю та постановити нове рішення про задоволення позову.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлений Законом України «Про безоплатну правову допомогу» принцип забезпечення якості безоплатної правової допомоги є оціночним судженням, оскільки терміни «якість» (3.6.2), «рівень якості» (3.6.3), «вимога» (3.6.4), «вимога щодо якості» (3.6.5), «характеристика» (3.10.1), «характеристика якості» (3.10.2) визначені національним стандартом України, а саме, ДСТУ КО 9000:2015 (КО 9000:2015, ЮТ), «Системи управління якістю. Основні положення та словник термінів», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ) «Про прийняття нормативних документів України, гармонізованих з міжнародними та європейськими нормативними документами, та скасування нормативних документів України» від 21.12.2015 року № 203 (із змінами) та вільному тлумаченню не підлягають, як це здійснено судом першої інстанції.  Разом з цим апелянт зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до Держгеокадастру із запитом про надання роз`яснень з правових питань на підставі Закону України «Про безоплатну правову допомогу», проте Держгеокадастром листом від 14 січня 2020 року № КО-3653/0-013-204/6-20 роз`яснень з правових питань, порушених у зверненні ОСОБА_1 , не надано.
          На думку апелянта, оскільки Земельний кодекс України, Закон України «Про охорону культурної спадщини» та інші нормативно-правові акти у сфері культурної спадщини, не мають визначення термінів, зазначених у пункті «в» ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України та не містять процедури встановлення особливої наукової, історико-культурної цінності об`єктів історико-культурного призначення та критеріїв їх визначення, на думку апелянта, пункт «в» ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України не перешкоджає переходу права власності на земельні ділянки комунальної власності, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни їх цільового призначення, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
          Крім того, адвокат ОСОБА_2 зазначає, що саме з наданням роз`яснень щодо можливості передачі у власність земельних ділянок, набуття права власності і реалізації права на землю звернувся ОСОБА_1 до Держгеокадастру, а останній є суб`єктом надання безоплатної первинної правової допомоги в розумінні ст. 9, ч.ч. 1 та 4 ст. 10 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», з питань порушених у зверненні.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному на праві спільної часткової власності в цілому належить домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , котре складається з одного жилого будинку, загальною площею 454,1 кв.м., жилою площею 206,2 кв.м., що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 19.10.2004р. серії НОМЕР_1 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.10.2004р. № 5210572.
05 жовтня 2005 року між Управлінням охорони об`єктів культурної спадщини обласної державної адміністрації (Орган охорони) та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (Власники) укладено Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини №05-10/А-1, за умовами якого Власники беруть на себе зобов`язання щодо охорони будівлі-пам`ятки (загальною площею 454,1 кв.м) АДРЕСА_1 (житловий будинок, споруджений у 1824-1826рр., під охорону держави прийнятий рішенням Одеського облвиконкому від 17.04.1987р. № 167 як пам`ятка архітектури місцевого значення), яка знаходиться у їх власності на підставі свідоцтва про право власності від 19 жовтня 2004 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради та зареєстрованого МЕТІ та РОН 27.10.2004р., реєстраційний № 8106589, запису 41361 в книзі: 270-116.
В подальшому 26.11.2009р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та                   ОСОБА_4 (Орендар) укладено Договір оренди землі серії ВМО № 666060, за умовами якого Орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі», та рішення Одеської міської ради № 4666-V від 07.07.2009р. надає, а Орендар приймає у строкове, платне користування земельну ділянку, площею 143 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування жилого будинку, згідно з планом земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору. На виконання умов Договору між Орендодавцем та Орендарем укладено Акт приймання-передачі земельної ділянки, відповідно до якого Орендодавцем передано, а Орендарем прийнято земельну ділянку, площею 143 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в оренду, терміном до 50 років, для обслуговування жилого будинку.
Крім того, 26.11.2009р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено Договір оренди землі серії ВМО № 666051, за умовами якого Орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі», та рішення Одеської міської ради № 4665-V від 07.07.2009р. надає, а Орендар приймає у строкове, платне користування земельну ділянку, площею 120 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування жилого будинку, згідно з планом земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору. На виконання умов Договору між Орендодавцем та Орендарем укладено Акт приймання-передачі земельної ділянки, відповідно до якого Орендодавцем передано, а Орендарем прийнято земельну ділянку, площею 0,0120га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в оренду, терміном до 50 років, для обслуговування жилого будинку.
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію об`єкта культурної спадщини як пам`ятки серії ОД №1/2019, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є пам`яткою архітектури та містобудування місцевого значення.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 змінено власні прізвище та ім`я на ОСОБА_1 , про що 07.11.2017р. складено відповідний актовий запис № 99, що відповідним свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 від 07.11.2017р..
18 грудня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співвласники домоволодіння звернулись до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру зі Зверненням про надання безоплатної первинної правової допомоги, в якому просили надати роз`яснення щодо можливості переходу права власності на земельні ділянки комунальної власності (кадастрові номера 5110137500:14:002:0005, 5110137500:14:002:0006), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни їх цільового призначення, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким належить в рівних частках кожному на праві спільної часткової власності пам`ятка культурної спадщини місцевого значення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами розгляду вищезазначеного звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання безоплатної первинної правової допомоги від 18.12.2019р., Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру на ім`я заявників надіслано лист «Про розгляд колективного звернення» від 14.01.2020р. № КО-3653/0-0.13-204/6-20, відповідно до якого останній не містить роз`яснення щодо можливості переходу права власності на земельні ділянки комунальної власності (кадастрові номера 5110137500:14:002:0005, 5110137500:14:002:0006), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни їх цільового призначення, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а містить лише норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини. Тобто лист не містить відповіді суб`єкта владних повноважень на поставлене ОСОБА_1 питання, викладеного у зверненні про надання безоплатної первинної правової допомоги від 18.12.2019р..
Не погодившись з позицією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, викладеною у відповідному листі «Про розгляд колективного звернення» від 14.01.2020р. № КО-3653/0-0.13-204/6-20, ОСОБА_1 звернулась до суду із відповідним адміністративним позовом.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на встановлення порушення з боку Державної служи України з питань геодезії, картографії та кадастру порядку розгляду звернень про надання безоплатної первинної правової допомоги, визначеного ст. 10 Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Разом з цим, суд першої інстанції, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про надання безоплатної первинної правової допомоги від 18.12.2019р., з урахуванням окреслених у даному рішенні висновків, та правової оцінки суду.
В частині відмови позовних вимог, рішення суду мотивоване наступним:
- щодо позовних вимог про зобов`язання Державної службу України з питань геодезії, картографії та кадастру у строк, встановлений Законом, надати ОСОБА_1 роз`яснення з правових питань, порушених у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року), а також про зобов`язання Державної службу України з питань геодезії, картографії та кадастру вирішити питання, щодо якого звернулася ОСОБА_1 у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року), з урахуванням її правової оцінки, наданої судом у рішенні, суд дійшов висновку про їх передчасність;
- щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо надання ОСОБА_1 неякісної правової допомоги з правових питань, порушених у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року), суд дійшов висновку про неправомірність та безпідставність цієї позовної вимоги з огляду на те, що поняття «неякісна правова допомога» є оціночним судженням, тому суд позбавлений можливості надати оцінку якості правової допомоги, викладеної Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) у відповідному Листі від 14.01.2020р. №КО-3653/0-0.13-204/6-20 «Про розгляд колективного звернення».
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.          
Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (ст. 40 Конституції України).
Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначено Законом України «Про безоплатну правову допомогу».
Поняття безоплатної первинної правової допомоги міститься у статті 7 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та означає вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) надання правової інформації; 2) надання консультацій і роз`яснень з правових питань; 3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); 4) надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.
Із системного аналізу вищевказаних законодавчих приписів вбачається, що у разі письмового звернення осіб про надання будь-якого з видів правових послуг, передбачених ч. 2 ст. 7 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», органи виконавчої влади з питань, що віднесені до їх повноважень, зобов`язані надати такі послуги протягом 30 календарних днів з дня надходження звернення. Якщо питання, порушені у зверненні, не належать до компетенції органу виконавчої влади, до якого надійшло звернення особи, такий орган протягом п`яти календарних днів повинен надіслати це звернення до відповідного органу та повідомити про це особу, яка подала звернення.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення з боку Державної служи України з питань геодезії, картографії та кадастру порядку розгляду звернень про надання безоплатної первинної правової допомоги, визначеного ст. 10 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співвласники домоволодіння звернулися до Держгеокадастру зі Зверненням про надання безоплатної первинної правової допомоги, в якому просили надати роз`яснення щодо можливості переходу права власності на земельні ділянки комунальної власності (кадастрові номера 5110137500:14:002:0005, 5110137500:14:002:0006), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни їх цільового призначення, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак лист Держгеокадастру «Про розгляд колективного звернення» від 14.01.2020р. № КО-3653/0-0.13-204/6-20 взагалі не містить роз`яснення щодо можливості переходу права власності на земельні ділянки комунальної власності, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни їх цільового призначення, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а містить лише норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.
Таким чином, оскільки згаданий вище лист Держгеокадастру не містить відповіді, як суб`єкта владних повноважень, на поставлене ОСОБА_1 та ОСОБА_2 питання, викладеного у зверненні про надання безоплатної первинної правової допомоги від 18.12.2019р., зазначене є порушенням порядку розгляду звернень про надання безоплатної первинної правової допомоги.
Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність та безпідставність позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо надання ОСОБА_1 неякісної правової допомоги з правових питань, порушених у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року).
Як вірно зазначено місцевим судом, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Lingens v Austria, Арр. № 9815/82, 8th July 1986 наголосив, що слід уважно розрізняти факти та оціночні судження наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.
У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірено та встановлено судом.
Судження це теж саме, що й думка, висловлення. Воно є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість, сумнів.
З огляду на зазначене, твердження скаржника про надання Держгеокадастром неякісної правової допомоги з правових питань, яка відображені в листі від 14.01.2020р. № КО-3653/0-0.13-204/6-20 «Про розгляд колективного звернення», є оціночним судженням, що позбавляє можливості надати оцінку якості правової допомоги, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині слід залишити без задоволення.
При цьому, судова колегія критично ставиться щодо доводів скаржника про те, що терміни «якість» (3.6.2), «рівень якості» (3.6.3), «вимога» (3.6.4), «вимога щодо якості» (3.6.5), «характеристика» (3.10.1), «характеристика якості» (3.10.2) визначені національним стандартом України та вільному тлумаченню не підлягають, оскільки ці терміни вживаються в такому значенні у відносинах, пов`язаних із діяльністю у сфері стандартизації та застосуванням її результатів, тобто ці терміни не поширюються на правовідносини, що склалися між Позивачем та Відповідачем по даній справі.
Положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Статтею 245 КАС України визначено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).
Оскільки відсутні підстави для визнання протиправними дії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо надання ОСОБА_1 неякісної правової допомоги з правових питань, порушених у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року) та зважаючи на те, що Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру порушено визначений статтею 10 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» порядок розгляду звернень про надання безоплатної первинної правової допомоги, з метою належного та ефективного відновлення порушеного права Позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, що в даному випадку необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру повторно розглянути звернення                ОСОБА_1 про надання безоплатної первинної правової допомоги від 18.12.2019р., з урахуванням окреслених у даному рішенні висновків, та правової оцінки суду.
Враховуючи вищевказане, відсутні підстави для задоволення позову в частині позовних вимог про зобов`язання Державної службу України з питань геодезії, картографії та кадастру у строк, встановлений Законом, надати ОСОБА_1 роз`яснення з правових питань, порушених у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року), а також про зобов`язання Державної службу України з питань геодезії, картографії та кадастру вирішити питання, щодо якого звернулася ОСОБА_1 у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року), з урахуванням її правової оцінки, наданої судом у рішенні, з огляду на їх передчасність.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, з яким погоджується колегія суддів.
Посилання скаржника на те, що позовні вимоги про зобов`язання Державної службу України з питань геодезії, картографії та кадастру у строк, встановлений Законом, надати ОСОБА_1 роз`яснення з правових питань, порушених у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року), а також про зобов`язання Державної службу України з питань геодезії, картографії та кадастру вирішити питання, щодо якого звернулася ОСОБА_1 у зверненні від 18 грудня 2019 року (вх. № КО-3653/0/5-19 від 20 грудня 2019 року), з урахуванням її правової оцінки, наданої судом у рішенні, залишенні судом без розгляду не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки зазначене не відповідає обставинам справи.
При цьому доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Ігоніна Володимира Костянтиновича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М.П. Коваль

Суддя:                                                                                     С.Д. Домусчі

Суддя:                                                                                     О. О. Кравець