ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 761/23187/16-а
адміністративне провадження № К/9901/16904/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Чиркіна С.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,
третя особа: Публічне акціонерне товариство «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів»,
про поновлення пенсії наукового працівника
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року (прийняту у складі головуючого судді Осаулова А.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Земляної Г.В., суддів Лічевецького І.О., Сорочко Є.О.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач), третя особа: Публічне акціонерне товариство «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів», в якому з урахуванням уточнених вимог просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві прийняти рішення щодо поновлення позивачу пенсії наукового працівника з 1 червня 2015 року, з моменту переведення на пенсію за віком.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року, відмовлено в задоволенні позову.
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки у позивача відсутня належним чином видана довідка, яка підтверджує стаж його наукової роботи, необхідний для призначення наукової пенсії.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивач з 1964 року по 1996 рік працював на ВАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів», практично весь час займався науковою діяльністю, працюючи начальником лабораторії ЦЗЛ, головним інженером, директором заводу.
При оформленні документів для отримання наукової пенсії відповідач зобов`язав позивача отримати від заводу довідку про підтвердження наукового стажу.
Дану довідку від 6 листопада 2002 року №02/895 видав та підписав особисто Голова правління Заводу ОСОБА_2 , який є керівником даного підприємства, зазначені дії були вчені у присутності свідків.
Після призначення пенсії позивач 12 років отримував пенсію як науковий працівник, але 14 травня 2015 року позивач отримав листа №7677/06, яким відповідач повідомив про прийняття рішення, яким позивача переведена на пенсію за віком  з 1 червня 2015 року, з причин того, що ВАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» відкликав довідку від 6 листопада 2002 року №02/895.
Скаржник вважає, що судами попередніх інстанцій не повно було встановлено обставини, які мають значення для правильного вирішення спору у даній справі, зокрема щодо законності видачі Головою правління Заводу ОСОБА_2 довідки  від 6 листопада 2002 року №02/895 про наявність у позивача наукового стажу, необхідно для отримання наукової пенсії.
Позиція інших учасників справи
20 грудня 2017 року до суду надійшли заперечення відповідача на касаційну скаргу позивача, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №761/23187/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15  грудня  2017  року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 22 червня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №761/23187/16-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 23 червня 2020 року.
Скаржником подано до суду клопотання про участь в розгляді справи в судовому засіданні, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2020 року.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 з 6 листопада 2002 року до 1 червня 2015 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та отримував наукову пенсію відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».
Відповідно до записів в трудовій книжці позивача встановлено, що ОСОБА_1 працював в ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів»: з 4 листопада 1964 року по 1 квітня 1975 року - на посаді начальника Центральної лабораторії заводу (ЦЗЛ), з 1 квітня 1975 року по 11 липня 1977 року - на посаді головного інженера, з 11 липня 1977 року по 4 січня 1987 року та з 19 червня 1989 року по 10 січня 1996 року - на посаді директора заводу.
Враховуючи зазначений стаж позивача та надану ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» довідку від 6 листопада 2002 року №02/895, що підтверджувала стаж наукової роботи позивача, ОСОБА_1 у 2002 році було призначено наукову пенсію відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».
На підставі розпорядження Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №261 від 5 травня 2015 року, у зв`язку з відкликанням   ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» довідки №02/895 від 6 листопада 2002 року Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі було повідомлення позивача про переведення його з 1 червня 2015 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Надалі, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою та запитом про поновлення йому виплати пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».
Проте, Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві відмовило ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії наукового робітника та повідомило, що поновлення виплати пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» можливе лише за умови надання ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» інформації, що довідка від 6 листопада 2002 року №02/895, якою підтверджувався стаж наукової роботи, вважається дійсною та те, що відкликання заводом зазначеної довідки було помилковим.
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» 13 грудня 1991 року №1977-XII (чинний, на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1977-XII) науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.
Наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань. Основними її формами є фундаментальні та прикладні наукові дослідження.
Науково-організаційна діяльність - діяльність, що спрямована на методичне, організаційне забезпечення та координацію наукової, науково-технічної та науково-педагогічної діяльності.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1977-XII держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової, науково-технічної, науково-педагогічної, науково-організаційної роботи (далі - стаж наукової роботи) на державних підприємствах, в установах, організаціях пенсії на рівні, який забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.
Частиною другою-п`ятою статті 24 Закону №1977-XII передбачено, що до стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання та посадах, які до них прирівнюються, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти III - IV рівнів акредитації, у тому числі з підготовки керівних та управлінських кадрів, а також час роботи наукових (науково-педагогічних) працівників на посадах, зазначених у статті 118 Кодексу законів про працю України, якщо цій роботі безпосередньо передувала робота, передбачена частиною першою цієї статті. До стажу наукової роботи зараховується час навчання в аспірантурі, ад`юнктурі, докторантурі.
Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років.
Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються у розмірі 80 відсотків заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, що визначається відповідно до статей 65 і 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону №1788-XII - основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Як встановлено судами попередніх інстанцій із записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 працював в ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» з 4 листопада 1964 року по 1 квітня 1975 року - на посаді начальника Центральної лабораторії заводу (ЦЗЛ), з 1 квітня 1975 року по 11 липня 1977 року - на посаді головного інженера, з 11 липня 1977 року по 4 січня 1987 року та з 19 червня 1989 року по 10 січня 1996 року - на посаді директора заводу.
Відповідно до диплому МХМ №006048 від 22 травня 1967 ОСОБА_1 є кандидатом хімічних наук.
Згідно з пунктом 8.1 контракту №0386/25/0696 від 1 липня 1991 укладеного між ОСОБА_1 та Всесоюзним об`єднанням промисловості хімічних реактивів та особливо чистих речовин (Союз реактив) про призначення ОСОБА_1 директором ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» позивач, в особі директора заводу   разом з ВО «Союзреактив» забезпечує розробку напрямків розвитку виробничих потужностей спільно з заводом на основі вивчення поточної і перспективної потреби в хімічних реактивах, їх раціональне розміщення, організація проведення науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт з вдосконалення технологій, механізації та автоматизації виробництва.
Так, відповідно до Типового положення про Центральні лабораторії підприємств хімічної промисловості, затвердженого наказом Міністра хімічної промисловості СРСР №152 від 24 лютого 1969 року, Центральні лабораторії підприємств хімічної промисловості виконують науково-дослідні та дослідні роботи, що забезпечують впровадження та освоєння нової техніки і використання сучасних досягнень науки, що направлені на інтенсифікацію виробництва та покращення техніко-економічних показників діючих процесів та обладнання, підвищення виходу основного продукту, використання відходів виробництва, покращення санітарного режиму і умов праці на виробництві, всебічне покращення якості виробленої продукції.
Згідно з пунктом 2 зазначеного Типового положення Центральні лабораторії підприємств є провідними дослідницькими органами підприємства та в своїй діяльності керуються чинним законодавством, постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР, наказами та інструкціями Міністерства хімічної промисловості, його управлінь, всесоюзних об`єднань та Положенням про центральні лабораторії.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Типового положення про Центральні лабораторії підприємств хімічної промисловості, основними завданнями центральних лабораторій підприємств хімічної промисловості проведення та впровадження у виробництва результатів науково-дослідних робіт.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та не заперечується сторонами, позивач з 1975 року по 1977 рік обіймав посаду начальника Центральної лабораторії Київського заводу реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів.
Згідно з пунктом 21 розділу ІV Типового положення про Центральні лабораторії підприємств хімічної промисловості начальник центральної лабораторії здійснює загальне керівництво та організацію науково-дослідних та дослідних робіт, готує проекти тематичних планів, затверджує програми науково-дослідних робіт, визначає виконавців, розглядає і приймає звіти по науково-дослідним роботам, представляє головному інженеру підприємства проекти рішень по закінченим роботам, приймає участь в організації використання та впровадження робіт центральної лабораторії.
Таким чином, перебуваючи на посаді начальника Центральної лабораторії заводу, посаді головного інженера та посаді директора заводу займався проведенням та впровадженням у виробництві результатів науково-дослідних робіт, забезпечував розробку напрямків розвитку виробничих потужностей на основі вивчення поточної і перспективної потреби в хімічних реактивах, їх раціонального розміщення, організація проведення науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт з вдосконалення технологій, механізації та автоматизації виробництва.
У зв`язку з чим при наявному науковому стажі та довідки ВАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів», що підтверджувало його наукову діяльність у 2002 році, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону №1977-XII.
Також судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з розпорядженням Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 5 травня 2015 року №261 на виконання доручення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28 квітня 2015 року №8771/10 відповідно до листа Пенсійного фонду України від 9 квітня 2015 року №22982/02-30, у зв`язку з повідомленням ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» про відкликання довідки ОСОБА_1 від 6 листопада 2002 року №02/895, яка підтверджувала стаж його наукової роботи на зазначеному підприємстві, позивача з 1 червня 2015 року переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки без врахування періодів роботи на ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» у позивача не вистачає необхідного наукового стажу для призначення пенсії відповідно до Закону №1977-XII.
Враховуючи відкликання ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» довідки від 6 листопада 2002 року №02/895, що підтверджувала стаж наукової роботи позивача на зазначеному підприємстві, ОСОБА_1 було припинено виплату наукової пенсії та переведено його на пенсію за віком.
Суд звертає увагу на те, що підтвердження наукового характеру діяльності особи покладено на підприємство, установу, організацію. Відповідальність за достовірність та обґрунтованість виданих довідок несе підприємство, установа, організація.
Оскільки ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» відкликано довідку від 6 листопада 2002 року №02/895, що підтверджувала стаж наукової роботи позивача, то відповідачем матеріали пенсійної справи було правомірно приведено у відповідність до вимог чинного законодавства.
Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року у справі №826/13010/13-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва до Публічного акціонерного товариства «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів» про стягнення заборгованості, зокрема, встановлено відсутність доказів того, що ОСОБА_1 займав наукові посади та займався науковою (науково-педагогічною) діяльністю під час роботи на ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів». При цьому, постанова суду містить пояснення надані Головою правління ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів», - ОСОБА_2 про те, що надана до органу пенсійного фонду позивачем довідка від 6 листопада 2002 року №02/895 розміщена на фірмовому бланку ВАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів, що підтверджує науковий стаж позивача, ОСОБА_2 ніколи на ім`я ОСОБА_1 не видавалась та не підписувалась.
Також постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2015 року, яка набрала законної сили, у справі №826/2613/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва до ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, призначеної за період з 1 листопада 2014 року по 31 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено. Зокрема, вказаною постановою суду встановлено, що ПАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів протягом всього часу існування займалось виключно виробничою діяльністю і у своїй структурі не мало наукових підрозділів та, відповідно, працівників, які займали наукові посади та займались науковою (науково-педагогічною) діяльністю під час роботи у вказаному товаристві.  Зокрема, такі відомості не підтверджені і відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до частин четвертої-п`ятої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Так, суд звертає увагу на те, що обставини, встановлені у справах №826/13010/13-а та №826/2613/15 також перевірялися судами під час розгляду даної справи, зокрема суди встановили, що довідка №02/895 від 6 листопада 2002 року, розміщена на фірмовому бланку ВАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів підписана Головою правління - ОСОБА_2 та з печаткою заводу, ніколи на ім`я позивача не видавалась та не підписувалась.
Також факт недостовірності довідки підтверджено Актом службового розслідування проведеного ВАТ «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів, наявним в матеріалах справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів», про поновлення пенсії наукового працівника.
Як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судами попередніх інстанцій вже була надана оцінка.
Верховний Суд наголошує, що до його повноважень не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
Так, згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          Н.В. Коваленко 
                                                                                          С.М. Чиркін