Ухвала
    
01 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 215/3692/17
провадження № 61-8366ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2020 року у справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у серпні 2017 року комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» «далі - КП «Криворіжтепломережа») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, уточнивши позовні вимоги, просило суд стягнути з ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 40 199,66 грн за період з 01 квітня 2011 року по 01 липень 2017 року та судовий збір. 
 
Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2020 року,  позовні вимоги КП «Криворіжтепломережа» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Криворіжтепломережа» 40 199,66 грн заборгованості за постачання теплової енергії за період із 01 квітня 2011 року по 01 липень 2017 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
23 травня 2020 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2020 року.  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. При цьому посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ціна позову у справі № 215/3692/17 становить 40 199,66 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 215/3692/17 є малозначною у силу вимог закону. 
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2020 року у справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                І. О. Дундар
 
                                                                                                   Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                         В. І. Крат