Номер провадження: 22-ц/813/6267/20 
Номер справи місцевого суду: 521/6583/18
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року, ухваленого під головуванням судді Бобуйка І.А., -
в с т а н о в и в:
У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті заливу квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачці на праві приватної, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь 21120 грн. майнової шкоди та 30000 грн. компенсації моральної шкоди.
В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 . Квартира знаходиться на 7-му поверсі 9-поверхового будинку, має загальну площу 30,2 кв.м., житлова площа 15,3 кв.м. (однокімнатна). Над квартирою позивачки знаходиться квартира відповідачки, яка у своїй квартирі не проживає, здаючи її в оренду третім особам.
01.11.2017 р. з квартири відповідачки відбулось залиття вже відремонтованої квартири. 01.11.2017 р. сусіди склали Акт про наслідки залиття квартири. До складу комісії ввійшли ОСОБА_4 (мешканка квартири АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 . Комісією встановлено, що у квартирі позивачки пошкоджено: стелю з гіпсокартону, шпалери, лінолеум, речі, меблі. Було оглянуто, також, квартиру АДРЕСА_5 та виявлено, що в ній проводились ремонтні роботи опалення, виявлено протікання в місцях кріплення радіатора, залиття всієї площі кімнати. Голова ОСББ ОСОБА_7 відмовилась від підписання цього акту.
Позивачка вважає, що внаслідок залиття квартири їй спричинені матеріальні збитки, орієнтовна вартість ремонтних робіт склала 21120 грн.
Також позивачка зазначила, що вона є безстроково інвалідом першої групи за зором, потребує постійного стороннього догляду. Як людині з особливими потребами, позивачці вкрай необхідно мати нормальні житлові умови. З вини мешканців квартири відповідачки, неодноразово відбувалось залиття квартири позивачки. Позивачка зазначає, що діями відповідачки, її небажанням врегулювати спір, позивачці спричинюються тривалі моральні страждання, які вона оцінює в 30000 грн. Крім того, позивачці завдана шкода, пов`язана з моральним стражданням з приводу пошкодження її майна та необхідністю витрат на відновлення його попереднього стану та захисту своїх прав. Стан здоров`я позивачки через постійний стрес та переживання значно погіршився. Крім того, позивачці час від часу ставало вкрай погано й вона була вимушена викликати швидку медичну допомогу.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Не погоджуючись з заочним рішенням суду,  ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги  ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначає, що судом не повно з`ясовані обставини справи, не надано належної оцінки доказам, що знаходяться у матеріалах справи, при цьому суд обмежився висновком про недоведеність вини відповідачки у залитті квартири.
Відзиву до суду надано не було.
У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно  до ст.  375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на праві власності ОСОБА_2 належить кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.05.2005 року, реєстраційний № 8985, рішення про реєстрацію права власності від 12.05.2005 року.
Позивачка в своєму позову посилалася на те, що квартира знаходиться на 7-му поверсі 9-поверхового будинку, має загальну площу 30,2 кв.м., житлова площа 15,3 кв.м. (однокімнатна). Над квартирою позивачки знаходиться квартира відповідачки, яка у своїй квартирі не проживає, здаючи її в оренду третім особам. 01.11.2017 р. з квартири відповідачки відбулось залиття вже відремонтованої квартири. 01.11.2017 р. сусіди позивачки склали Акт про наслідки залиття квартири. До складу комісії ввійшли: ОСОБА_4 (мешканка квартири АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 . Комісією встановлено, що у квартирі позивачки пошкоджено: стелю з гіпсокартону, шпалери, лінолеум, речі, меблі. Було оглянуто, також, квартиру АДРЕСА_5 та виявлено, що в ній проводились ремонтні роботи опалення, виявлено протікання в місцях кріплення радіатора, залиття всієї площі кімнати. Голова ОСББ ОСОБА_7 відмовилась від підписання цього акту.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2018 року у справі була призначена будівельно-технічна експертиза для проведення якої були поставлені наступні питання: яка причина залиття квартири за адресою: АДРЕСА_6 , яке сталося 01.11.2017 року; яка вартість матеріальної шкоди (збитків) викликаної необхідністю проведення ремонтно-відновлювальних робіт, завдана власнику квартири за адресою: АДРЕСА_6 внаслідок залиття (затоплення), яке сталося 01.11.2017 року.
25.10.2019 року на адресу Малиновського районного суду м. Одеси надійшов висновок будівельно-технічної експертизи №18-2584/5347 від 04.10.2019 року, у якому судовий експерт ОСОБА_8 зазначила, що у зв`язку з тим що, експертиза проводиться із значним розривом у часі після залиття, а також відсутність протікань на час проведення експертизи, проведені відновлювальні роботи в приміщенні та відсутність доступу до вище розташованої квартири АДРЕСА_5 причини АДРЕСА_7 квартири АДРЕСА_1 визначено за даним актом про залиття складений комісією сусідів проживаючих у цьому ж домі від 01.11.2017 року. Вартість ремонтно-відновлюваних робіт, які необхідно провести власнику квартири АДРЕСА_1 згідно акту від 01.11.2017 року з урахуванням площі залиття в нині діючих цінах на будівельні матеріали і послуги становить 18 794 грн. 68 коп.
Судом на законних підставах не був прийняти акт від 01.11.2017 до уваги, як доказ залиття квартири позивачки, з наступних підстав.
Відповідно до копії акту про наслідки залиття квартири АДРЕСА_1 від 01.11.2017 р., комісія в складі ОСОБА_9 (посада не зазначена), ОСОБА_4 (посада не зазначена), ОСОБА_5 (посада не зазначена) склали Акт від 01.11.2017 року про те, що ними була досліджена квартира АДРЕСА_1 на предмет залиття з вище розташованої квартири на 7 поверсі дев`ятиповерхового будинку, яка складається з 1 кімнати. На день дослідження комісія встановила, що під час залиття в квартирі АДРЕСА_2 постраждали: стеля з гіпсокартону, шпалери, лінолеум, два килими, м`які меблі, шафа. В результаті дослідження вище розташованої квартири АДРЕСА_5 , виявлено: протікання в місцях кріплення радіатора, вся площа кімнати в квартирі АДРЕСА_5 була залита водою. Комісія встановила, що були порушені норми технічної експлуатації будинку: напередодні подачі опалення проводились ремонтні роботи по заміні радіаторів, аварійний стан квартири на протязі п`яти років, власники квартири не поспішали усунути наслідки протікання в своїй квартирі АДРЕСА_5 . Комісія встановила, що необхідно провести ремонт силами найманих працівників. Об`єм нанесеної шкоди комісія зазначила наступний: кімната 16 кв.м – демонтаж стелі з гіпсокартону і установка нового, заміна шпалер, прання килимів, заміна ленолеуму. Акт від 01.11.2017 року було складено по зовнішньому огляду. Даний акт відмовилась підписувати голова ОСББ «Промислова, 22» ОСОБА_7 , акт підписали комісія в складі Кімчук В.І., Швед І ОСОБА_10 Д., Головчук С.Д. Для підтвердження факту дослідження квартири була запрошена лише потерпіла сторона.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76 (зареєстровано в Мін`юсті 25.08.2005 р. за № 927/11207), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Згідно зі встановленою формою факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: – дата складання акту (число, місяць, рік); – прізвища, ініціали та обіймані посади членів комісії; – прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; – прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; – характер залиття та його причини; – завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); – висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний усіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Спірні питання вирішуються в судовому порядку.
Також судом було встановлено, що до складу комісії, яка складала акт про наслідки залиття квартири від 01.11.2017 року, входили ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у акті від 01.11.2017 року відсутні будь-які відомості хто є ці люди, та чи є вони представниками організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинку під АДРЕСА_8 , і споруд та прибудинкових територій за даною адресою, представниками організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання будинку під АДРЕСА_8 , представниками власника будинку, будинкового комітету.
У зв`язку з чим суд прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не є правомочною комісією на складання Акту про наслідки залиття квартири. 
Також судом було вірно зазначено, що в Акті від 01.11.2020 року відсутнє затвердження начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинку під АДРЕСА_8 і споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою Акту про наслідки залиття квартири від 01.11.2020 року, на противагу цьому, у Акті від 01.11.2020 року зазначено, що голова ОСББ «Промислова, 22» ОСОБА_7 відмовилась підписувати даний акт.
Відповідно до вказаних правил, в Акті від 01.11.2017 р. не було зазначено, прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття, форма власності. Суду не було надано ніяких доказів того, що відповідачка є власницею (наймачем, орендарем) квартири АДРЕСА_9 . Більше того, відповідно до відповіді Відділу адресно – довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (Вхід.№ ЕП – 24852 від 03.05.2018 року) на запит Малиновського районного суду м. Одеси відповідачка – ОСОБА_3 зареєстрованою/знятою з реєстрації по м. Одесі та Одеській області не значиться.
У Акті про наслідки залиття квартири, також, зазначено, що у результаті дослідження вище розташованої квартири АДРЕСА_5 , комісією у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 виявлено: протікання в місцях кріплення радіатора, вся площа кімнати в квартирі АДРЕСА_5 була залита водою, аварійний стан квартири протягом п`яти років, власники квартири АДРЕСА_5 не поспішали усувати наслідки протікання в своїй квартирі АДРЕСА_5 , при цьому суд звертає увагу на те, що власники квартири були відсутні при проведенні огляду квартири АДРЕСА_5 , також відсутні їх підписи чи відмови у підписанні Акту від 01.11.2017 року, відсутні відомості на підставі чого комісією було встановлено аварійний стан квартири АДРЕСА_5 на протязі п`яти років та хто допустив дану комісію до огляду квартири під АДРЕСА_5 .
У зв`язку з викладеним, судом на законних підставах не був прийнятий до уваги висновок експерта №18-2584/5347 від 04.10.2019 року, оскільки у вказаному висновку експерта причини залиття квартири АДРЕСА_1 визначені за актом про залиття, який був складений комісією від 01.11.2017 року.
Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з наступного.
Ст.ст. 11, 16 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Ст. 22 ЦК України, передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Висновки суду про те, що відсутня вина ОСОБА_3 у залитті кв. АДРЕСА_1 , у зв`язку з її недоведеністю відповідають матеріалам справи, у зв`язку з чим суд на законних підставах відмовив у задоволенні стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_11 , яка була завдана залиттям квартири АДРЕСА_1 .
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, судом зазначено наступне.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Оскільки, у задоволенні стягнення матеріальної шкоди було відмовлено за і недоведеності вини ОСОБА_3 , судом також обґрунтовано було відмовлено і у задоволенні стягнення моральної шкоди.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про те, що судом не повно з`ясовані обставини справи, не надано належної оцінки доказам, що знаходяться у матеріалах справи, при цьому суд обмежився висновком про недоведеність вини відповідачки у залитті квартири, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.
Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.
Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.
З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 15 червня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк