Постанова
Іменем України              
 
13 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 627/66/17
 
провадження № 61-42431св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідачі: Краснокутська районна державна адміністрація Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Харківської області 
від 11 липня 2018 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., 
Піддубного Р. М., Тичкова Ю. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Краснокутська РДА) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.
Позовна заява мотивована тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 . Після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку (пай). 
Зазначала, що її баба з 1944 по 1972 рік працювала в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Червоний Жовтень» (далі - КСП «Червоний Жовтень»), яке знаходилось на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, та на момент розпаювання земель КСП «Червоний Жовтень» була членом цього сільськогосподарського підприємства.
Вказувала, що ОСОБА_3 помилково не була включена до списку доданого до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Червоний Жовтень», про що їй стало відомо лише після звернення до відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області 
у квітні 2015 року.
Зазначала, що чоловік баби ОСОБА_4 вважається загиблим, оскільки не повернувся з Великої Вітчизняної війни, а син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та за життя спадщину не оформив 
у зв`язку з тим, що не був обізнаний про спадкову масу.
Вважала, що оскільки ОСОБА_3 працювала в колгоспі «Червоний Жовтень», тому вона як її спадкоємець має право на пай КСП «Червоний Жовтень».
Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати Краснокутську районну державну адміністрацію надати їй земельну частку (пай) за рахунок невитребуваних паїв або земель запасу, розташованих на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області.
 
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 20 липня 2017 року залучено до участі у справі співвідповідачем Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області 
від 06 лютого 2018 рокуу складі судді Вовк Л. В. позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) 
в розмірі 8,25 умовних кадастрових гектарів із земель запасу, що знаходяться на території Колонтаївської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 була членом колгоспу «Червоний Жовтень», пенсіонером та на час розпаювання земель КСП «Червоний Жовтень» у 1999 році з членів колгоспу не виходила. Однак до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), до державного акта на право колективної власності на землю включена не була, сертифікат, який посвідчує право на земельну частку (пай) на ім`я 
ОСОБА_3 , не вдавався, що не позбавляє спадкоємців права на земельну частку (пай). 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задоволено.
Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 06 лютого 
2018 року скасовано та ухвалено нову постанову.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на земельну частку (пай) відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відсутні докази того, що на час одержання КСП «Колонтаївське» державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_3 включена до списку 
осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог 
 ОСОБА_1 .
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою судді Верховного Суду від 08 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
У квітні 2020 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не встановив фактичних обставин справи та помилково скасував по суті правильне рішення суду першої інстанції.
Зазначає, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася у 2000 році, на момент смерті вона проживала із нею, що підтверджується довідкою Краснокутської селищної ради про склад сім'ї від 05 лютого 2018 року. Посилається на статтю 549 ЦК України (в редакції 1963 року) відповідно до якої спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив 
в управління або володінням спадковим майном.
Отже, у 1999 році на час паювання земель КСП « Червоний Жовтень» 
ОСОБА_3 була членом КСП «Червоний Жовтень» (пенсіонером), із членів вказаного колективного господарства не виходила, однак до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), доданого до державного акта на право колективної власності на землю, включена не була, сертифікат, який посвідчує право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_3 , видано не було, що не може позбавити її спадкоємців права на земельну частку (пай).
Вказана обставина апеляційним судом не врахована.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до довідки Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колонтаївський» (далі - СВК «Колонтаївський») від 30 жовтня 2013 року 
№ 542 та відомостей про кількість вироблених трудоднів (людиноднів) та трудову участь у колгоспному виробництві, ОСОБА_3 з 1944 по 1972 рік працювала в колгоспі «Червоний Жовтень», який знаходився на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, а всього 13 698,5 днів сумарно (а.с. 61).
На підставі рішення Краснокутської районної ради народних депутатів Харківської області від 17 березня 1999 року № 5 землю передано 
у колективну власність для сільськогосподарського виробництва.
14 квітня 1999 року КСП «Колонтаївське» видано державний акт на право колективної власності на землю, серія ХР-18-00-000703 , який зареєстровано 
у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 14.
ОСОБА_3 не була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Червоний Жовтень».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене 
з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 
1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих 
у колективну власність сільськогосподарським підприємствам 
і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі 
пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України в редакції від 06 квітня 
1999 року та зазначеного вище указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, 
і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі 
у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.
У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.
Судом встановлено, що відповідно до довідки СВК «Колонтаївський» 
від 30 жовтня 2013 року № 542 ОСОБА_3 з 1944 по 1972 рік працювала в колгоспі «Червоний Жовтень», який знаходився на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області (а.с. 61).
На підставі рішення Краснокутської районної ради народних депутатів Харківської області від 17 березня 1999 року № 5 землю передано 
у колективну власність для сільськогосподарського виробництва.
14 квітня 1999 року КСП «Колонтаївське» видано державний акт на право колективної власності на землю, серія ХР-18-00-000703 , який зареєстровано 
у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 14.
ОСОБА_3 не була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Червоний Жовтень».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, вказані вимоги закону врахував та дійшов обґрунтованого висновку про те, що юридичний факт того, що на час одержання КСП «Колонтаївське» державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_3 включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, не встановлювався, позивач зазначену обставину не заперечував, 
а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_8 . 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне 
й обґрунтоване судоверішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                           І. А. Воробйова
 
                                                                                                                        Б. І. Гулько
 
                                                                                                                        Р. А. Лідовець
 
                                                                                                                        Ю. В. Черняк