ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2020 року          м.Дніпро         Справа №  908/3429/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Антоніка С.Г., Березкіної О.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу    Товариства з обмеженою відповідальністю “Мелітопольські теплові мережі” на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2020 (суддя Проскуряков К.В.) у справі №908/3429/19

за позовом Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код ЄДРПОУ 20077720)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Мелітопольські теплові мережі” (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровська, буд. 61, код ЄДРПОУ 05541114)
про стягнення 181 404,73 грн.
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Мелітопольські теплові мережі” про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового забов`язання.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що 27.10.2016 р. між ПАТ “НАК “Нафтогаз України” та ТОВ “Мелітопольські теплові мережі” укладено договір №5257/1617-БО-13 постачання природного газу. На виконання умов вказаного договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 27 702 351,32 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу. Однак, відповідач здійснював оплату за переданий газ несвоєчасно, у зв`язку із чим позивачем нараховано пеню в розмірі 155 733,37 грн., 3% річних в сумі 22 247,62 грн. та інфляційні втрати в сумі 3 423,74 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.02.2020 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Мелітопольські теплові мережі” на користь Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” 181 404, 73 грн  (155 733, 37 грн. - пені,  22 247, 62 грн. -3% річних, 3  423, 74 грн - інфляційних втрат) та судовий збір у розмірі 2721, 07 грн.
Рішення суду першої інстанції, вмотивовано тим, що оскільки Відповідачем не виконані умови Договору щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь Позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Мелітопольські теплові мережі” подало апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2020 у справі №908/3429/19. Відмовити у задоволенні позову повністю.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Відповідач не погоджується з рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.02.2020 року у справі №908/3429/19 вважає його винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована, тим що рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 18.04.2019 № 82 виконавцем послуг з централізованого теплопостачання у м. Мелітополі з 18.04.2019 року визначено ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ». Тобто з 18.04.2019 року ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» вже не мало можливості здійснювати свою основну діяльність.
Починаючи з 15.04.2019 року, на підставі Рішення постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та комунальної власності територіальної громади від 09.04.2019, у зв`язку з невиконанням угоди про досудове врегулювання спору, комунальне майно що знаходилось у ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» в оренді було повернуто орендодавцю Мелітопольській міській раді Запорізької області, зокрема і всі котельні на яких здійснювалось виробництво теплової енергії. Договори оренди були припинені.
Надалі, на підставі рішення комісії з укладання та переукладання договорів оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Мелітополя від 18.04.2019 з метою використання в технологічному процесі для виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам міста, комунальне майно на підставі договорів оренди було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО- МЕЛІТОПОЛЬ».
На виконання вимог ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» 28.10.2019 року між Акціонерним товариством «Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», Товариством з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепло-Мелітополь», укладено договори про переведення боргу, що  у свою чергу свідчить, що суб`єкт господарювання - ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ», якому надано в оренду майно з вироблення теплової енергії, став правонаступником за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у ТОВ «Мелітопольські теплові мережі», який раніше використовував зазначене майно.
Тому відповідач стверджує, що господарським судом Запорізької області безпідставно стягнуто з ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» суми пені, 3 % річних та інфляційних витрат, що виникли у зв`язку з несвоєчасним здійсненням розрахунків за отриманий природний газ по договору № 5076/1617-ТЕ-13, оскільки все майно, зокрема котельні, передані в оренду ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ».

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У своєму відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” зазначає, що відповідно до умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача, в період жовтень 2016 - березень 2017 року, природний газ на загальну суму 27 702 351,32 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.Кінцевий розрахунок за вказаний природний газ Відповідач здійснив 21.06.2017 року.
Посилаючись на норми Цивільного Кодексу України, позивач стверджує, що для заміни боржника в зобов`язанні необхідна воля кредитора щодо відсутності заперечень проти покладення обов`язку первісного боржника на іншу особу.
Позивач наголошує, що додані Відповідачем до апеляційної скарги Договори про переведення боргу не містять будь-якого застереження або договору про переведення до ТОВ «Тепло- Мелітополь» зобов`язань Відповідача за спірним Договором (Договір від 27.10.2016 № 5257/1617-БО-13). Такі Договори між сторонами не укладались.
Відповідно до пункту 1 доданої Відповідачем до апеляційної скарги копії рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 18.04.2019 № 82 визначено ТОВ «Тепло-Мелітополь» виконавцем послуги з централізованого теплопостачання у м. Мелітополі з 18.04.2019 року». Тобто, ще до переходу права користування на комунальне майно від Відповідача до ТОВ «Тепло-Мелітополь».

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2020 року. Відкрито апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

27.10.2016 року між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Позивач, Постачальник) та ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» (Відповідач, Споживач) було укладено договір № 5257/1617-БО-13 постачання природного газу (Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити споживачу у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язувався оплатити його на умовах цього договору.
На виконання умов Договору за актами приймання-передачі природного газу Позивач передав, а відповідач прийняв імпортований природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями:
- від 31.10.2016р. - 287.734 тис. куб.м. - вартістю 2042681,21 грн.,
- від 30.11.2016р. - 597.997 тис. куб.м. - вартістю 4893289,85 грн., 
- від 31.12.2016р. - 980.674 тис. куб.м. - вартістю 7664302,79 грн., 
- від 31.01.2017р. - 1027.597 тис. куб.м. - вартістю 6094061,24 грн., 
- від 28.02.2017р. - 782.195 тис. куб.м. - вартістю 1638729,23 грн., 
- від 31.03.2017р. - 402.888 тис. куб.м. - вартістю 2389287,00 грн.,
а всього на загальну суму 27.702.351,32 грн.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених  статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного/
10.12.2019 р. в канцелярії Господарського суду Запорізької області зареєстрована позовна заява Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від 26.11.2019 р. за вих. №14/4-1062-19 (вх. №3689/08-07/19 від 10.12.2019 р.).
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2019 р. справу №908/3429/19 розподілено судді Проскурякову К.В. (т.1 а.с. 204)
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.12.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі  № 908/3429/19 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачу запропоновано не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідно до ст.ст. 165, 251 ГПК України надіслати на адреси позивача та суду копію відзиву на позовну заяву та додані до нього документи, докази направлення (фіскальний чек, опис вкладення у цінний лист) надати суду у визначений строк.
Поінформовано учасників спраи, що веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/.
В ухвалі від 13.01.2020р. Господарським судлм Запорізької області встановлено, що 20.12.2019 відповідачем отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 13.12.2019. Станом на 13.01.2020 документів запропонованих ухвалою від 13.12.2019 від відповідача до суду не надходило. З метою забезпечення права кожного із учасників по даній справі на належний судовий захист, суд визнав за необхідне оголосити перерву до 11.02.2020 і запропонував сторонам виконати вимоги ухвали суду від 13.12.2019, зокрема: відповідачу у строк до 28.01.2020р.: відповідно до ст. 251 ГПК України було запропоновано надіслати на адреси позивача та суду копію відзиву на позовну заяву та додані до нього документи, докази направлення (фіскальний чек, опис вкладення у цінний лист) надати суду у визначений строк.
Як вбачається зі змісту описової частини рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2020р., яке є предметом апеляційного оскарження, судом встановлено, що сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення ухвали суду від 13.12.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Так, 20.12.2019 відповідачем отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 13.12.2019р., проте відзиву на позовну заяву або будь-яких пояснень від нього до суду не надійшло.
Відповідно до частин 8,9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.        
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону щодо надання відповідачу права на надання відзиву і відповідних доказів до нього. 
В  зв`язку з вищевикладеним, саме на ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» лежить тягар несення негативних наслідків, пов`язаних з ігноруванням ним можливості на вільну реалізацію своїх прав на належний судовий захист, якому сприяв під час розгляду справи суд першої інстанції.
Згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
27.10.2016 року між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Позивач, Постачальник) та ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» (Відповідач, Споживач) було укладено договір № 5257/1617-БО-13 постачання природного газу (Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити споживачу у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язувався оплатити його на умовах цього договору.
Пунктом 1.2. Договору визначено, що природний газ, який постачався за цим договором використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.
Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу та в порядку визначеному п. 6.2 Договору.
За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань  сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 8.1).
Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі прострочення Відповідачем оплати згідно пункту 6.1 Договору, він зобов`язується сплатити Позивачу пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Пунктом 12.1 Договору сторони визначили, що він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016р.  до 31.03.2017р. (включно), а в частині здійснення розрахунків -  до їх повного виконання.
Сторонами укладались наступні додаткові угоди до цього договору:
- додаткова угода №1 від 31.10.2016 (т.1 а.с. 29)
- додаткова угода №2 від 22.11.2016 (т.1 а.с. 30)
- додаткова угода №3 від 30.12.2016 (т.1 а.с. 31)
- додаткова угода №4 від 23.01.2017 (т.1 а.с. 32-33) , якими змінювалась ціна газу.
На виконання умов Договору за актами приймання-передачі природного газу Позивач передав, а відповідач прийняв імпортований природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями:
- від 31.10.2016р. - 287.734 тис. куб.м. - вартістю 2042681,21 грн., (т.1 а.с. 34)
- від 30.11.2016р. - 597.997 тис. куб.м. - вартістю 4893289,85 грн., (т.1 а.с. 35)
- від 31.12.2016р. - 980.674 тис. куб.м. - вартістю 7664302,79 грн., (т.1 а.с. 36)
- від 31.01.2017р. - 1027.597 тис. куб.м. - вартістю 6094061,24 грн. (т.1 а.с. 37)
- від 28.02.2017р. - 782.195 тис. куб.м. - вартістю 1638729,23 грн., (т.1 а.с. 38)
- від 31.03.2017р. - 402.888 тис. куб.м. - вартістю 2389287,00 грн., (т.1 а.с. 39), а всього на загальну суму 27.702.351,32 грн.
Відповідач оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору (до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу).
Відповідачем не оспорюється правильність висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин отримання обсягів природного газу і несвоєчасності розрахунків за нього в зв`язку із чим відповідні висновки суду першої інстанції визнаються колегією суддів такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідачем в тексті апеляційної скарги не наводяться доводи щодо наявності доказів неможливості подання ним до суду першої інстанції копій договорів про переведення боргу № 14/4254/19 (т.2 а.с.15); № 16/4255/19 (т.2 а.с.16); № 1718/4256/19 (т.2 а.с.17); № 1718/4257/19 (т.2 а.с.18); № 1718/4258/19 (т.2 а.с.19); № 18/4259/19 (т.2 а.с.20); № 18/4260/19 (т.2 а.с.21); № 18/4261/19 (т.2 а.с.22), рішення Мелітопільської міської арди від 18.04.2019р. № 82 (т.2 а.с.23) та листа Мелітополіської міської ради Запорізької області вді 23.04.2019р. № 177/01-07 в зв`язку із чим та , враховуючи ненадання відповідачем суду першої інстанції відзиву на позовну заяву, колегія суддів не вбачає підстав для прийняття їх до уваги. 
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги, які ґрунтуються на викладені обставин, які підтверджуються виключно вищенаведеними копіями договорів про переведення боргу № 14/4254/19; № 16/4255/19; № 1718/4256/19; № 1718/4257/19; № 1718/4258/19; № 18/4259/19; № 18/4260/19; № 18/4261/19, рішення Мелітопільської міської арди від 18.04.2019р. № 82  та листа Мелітополіської міської ради Запорізької області вді 23.04.2019р. № 177/01-07 відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.
Відповідно до частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, визначених частиною 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу Украни, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення судом першої інстанції та неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню місцевим господарським судом під час прийняття ним рішення.
Відповідно до п.1 ч.1  ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1  статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції діяв у відповідності до приписів  Господарського процесуального кодексу України  та вірно оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування, а апеляційну скаргу залишає без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 4  081, 62 грн. (т.2 а.с.10) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.  

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю “Мелітопольські теплові мережі” на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2020 у справі №908/3429/19 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2020 у справі №908/3429/19 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2020 у справі №908/3429/19 у сумі 4 081,62 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “Мелітопольські теплові мережі” (72312, м. Мелытополь, вул. Покровська, 61, код ЭДРПОУ 05541114)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 2 п. 3  ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                              М.О. Дармін

Суддя                                                                                  С.Г. Антонік

Суддя                                                                                  О.В. Березкіна