Постанова
Іменем України
29 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 369/152/18
провадження № 61-36907св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач - Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області,
третя особа - ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу 
Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Дубас Т. В. від 15 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Мельника Я. С., 
Мережко М. В., від 18 квітня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відповідача Дмитрівської сільської радиКиєво-Святошинського району Київської області, в якому просили суд визнати недійсною відмову Дмитрівської сільської ради у передачі їм у власність земельної ділянки площею 0, 055 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та зобов`язати Дмитрівську сільську раду надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачів зазначеної вище земельної ділянки.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 15 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 18 квітня 2018 року, відмовлено  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відкритті провадження у справі.
 
Судові рішення мотивовані тим, що подана позивачами позовна заява підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
У сіні 2018 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсною відмову у передачі їм у власність земельної ділянки.
 
15 січня 2018 року Києво-Святошинського районний суд Київської області постановив ухвалу про відмову позивачам у відкритті провадження у справі.
 
Таку позицію суду першої інстанції підтримав суд апеляційної інстанції, 
прийнявши 18 квітня 2018 року постанову про залишення ухвали місцевого суду від 15 січня 2018 року без змін.
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Звертаючись до суду із цим позовом, позивачі просили визнати недійсною відмову Дмитрівської сільської ради у передачі їм у власність земельної ділянки площею 0,055 га по 
АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та зобов`язати Дмитрівську сільську раду надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачів цієї земельної ділянки.
Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом, або за результатами аукціону.
 
Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України у вказаній редакції громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього кодексу.
 
Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина сьома статті 118 ЗК України у вказаній редакції).
 
Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята статті 118 ЗК України у зазначеній редакції).
 
Згідно з частиною десятою статті 118 ЗК України у тій же редакції відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
 
Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що якщо особа звертається до повноважного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідні рішення, то у цих правовідносинах зазначений орган реалізує управлінські функції. А тому спори про оскарження таких його рішень належать до юрисдикції адміністративного суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду
від 16 січня 2019 року у справі № 361/2562/16-а та від 22 січня 2019 року у справі № 371/957/16-а).
 
Відмова особі у передачі земельної ділянки у власність не є порушенням речового права, якщо тільки немає обставин, які свідчать про наявність у цієї особи або інших заінтересованих осіб речових прав щодо такої земельної ділянки.
 
У справі, яка переглядається, позивачі звернулися до суду з позовом на захист своїх інтересів в отриманні земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який не було реалізовано внаслідок відмови сільської ради у наданні згоди на передачу такої земельної ділянки.
 
Наявність існуючого речового права позивачів або інших осіб на цю земельну ділянку судом не встановлено.
 
Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку з чим колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, які постановлені з урахуванням зазначених обставин та з додержанням норм процесуального права.
 
З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги про те, що спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства є безпідставними.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 18 квітня 2018 року - без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара