Справа № 303/6116/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       10 березня 2020 року м. Ужгород
       
       Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого: судді Джуги С.Д.,
суддів: Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В.
за участю секретаря: Юрочко А.П.
імена (найменування) сторін:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 листопада 2019 року у складі судді Куцкір Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -
в с т а н о в и в :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Позов мотивовано тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28.09.2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22.04.2019 року розмір аліментів був збільшений на 1500 гривень. Однак, на даний час, позивач вважає за доцільне визначити розмір аліментів у частці від доходу, а саме у розмірі ј частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів з 1500 грн. на 1/4 часини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від пред`явлення позову до досягнення дитини повноліття.
       Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 листопада 2019 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмовивши в заявленому позові, суд першої інстанції позбавив її гарантованого прямою нормою закону права на обрання способу стягнення аліментів в частці від доходу платника аліментів та не врахував ту обставину, що середня заробітна плата для працівника певної місцевості є змінною величиною та не може слугувати для чіткого визначення суми аліментів на наступні періоди, і вона, відповідно до законодавства застосовується виключно при примусовому виконанні судового рішення (або іншого виконавчого документу, яким стягнуто аліменти).
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.06.2006 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 (а.с. 8).        
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2019 року збільшено розмір аліментів визначений рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28.09.2012 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1500 гривень (а.с. 5).
       Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.08.2019 року вищезазначене рішення Мукачівського міськрайонного суду залишено без змін (а.с. 6, 7).
      
       Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст.141  СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
Згідно з ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно  з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У зазначеній нормі права (в редакції від 17.05.2017 року) законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.
Із вказаної норми закону вбачається, що він не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.
Як вбачається з матеріалів справи, одержувач аліментів ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, який стягується на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2019 року, в якому просила визначити розмір аліментів у частці від доходу, а саме у розмірі ј частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову до досягнення дитини повноліття.
Отже, одержувач аліментів скористався своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу.
Помилковим є висновок суду першої інстанції про необхідність доведення позивачем зміни матеріального або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, оскільки позивачем не заявлялись вимоги про збільшення розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України, а в прохальній частині позову сформульовано чітку вимогу про зміну способу стягнення аліментів.
Суд першої інстанції не врахував дані обставини і вищезазначені вимоги закону, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів.

З огляду на те, що позивачем ставилась позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів шляхом стягнення аліментів з дня пред`явлення позову, а не з дня набрання рішення законної сили, як передбачає законодавець, то заявлений позов підлягає частковому задоволенню.
Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у даній справі нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.
Керуючись ст.ст 374,376,382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 листопада 2019 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення.
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, який стягується на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2019 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 часини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитини повноліття.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду
Повний текст судового рішення складено 17 березня 2020 року.
Головуючий: 
Судді: