П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 489/5706/19	
Головуючий в 1 інстанції: Рум`янцева Н.О.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді - доповідача - Стас Л.В.
суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  інспектора 1 роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Полторакова Сергія Романовича на рішення Ленінського районного суд м. Миколаєва у від 30 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Полторакова Сергія Романовича, Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до інспектора 1 роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Полторакова Сергія Романовича, Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову Серії ЕАК № 1598353 від 08.10.2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою його було притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог посилався на протиправність спірної постанови, оскільки відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не було надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Так, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить даних щодо технічного запису, яким було здійснено відеозапис вчиненого правопорушення. Таким чином, постанова винесена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП та тому підлягає скасуванню. Крім того, позивач зазначав, що інспектором патрульної служби було порушено його право на розгляд справи за участі адвоката.
Рішенням Ленінського районного суд м. Миколаєва у від 30 березня 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1598353 від 08 жовтня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривен.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрито.
В апеляційній скарзі, інспектор 1 роти 3-го батальйону УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Полтораков С.Р., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Ленінського районного суд м. Миколаєва у від 30 березня 2020 року - скасувати та винести нове про відмову у задоволенні позову. Зокрема, апелянт наголошував на тому, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджується належними доказами, а саме диском відеозапису нагрудного відеореєстратора, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. 
Позивач, ОСОБА_1. , своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів, відповідно до п.2 ч.1 ст. 311, ч.2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 08 жовтня 2019 року інспектор 1 роти 3-го батальйону УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Полтораков С.Р. виніс відносно позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК № 1598353. 
Суть адміністративного правопорушення, згідно постанови, полягала в тому, що 08.10.2019р. о 00:58 год., позивач, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер   НОМЕР_1 , у м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 128, повертаючи праворуч на вул.. Вінграновського не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, що є порушенням п. 9.2 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого інспектором було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. 
Вважаючи протиправною постанову щодо притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із такого. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).
Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 2.3 "б" ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху  України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. 
Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладання штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У контексті даної справи це означає, що умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України від 02.07.2015року № 580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Згідно статті 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Проте, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.
З цього приводу, колегія суддів зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений, а тому зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
За таких обставин, у зв`язку з  відсутністю в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису з нагрудної камери інспектора, не може бути прийнята судом в якості належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а та від 21.01.2019 у справі № 592/5576/17.
Отже, доводи апелянта щодо підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення спростовуються викладеним та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Стосовно доводів апелянта, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги того факту, що наданим відеозаписом підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, колегія суддів вважає є недоречними, оскільки як зазначено вже вище у постанові по справі про адміністративне правопорушення, не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, що свідчить про те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП, а тому наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним доказом.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону.
Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
На думку колегії суддів відповідачем не було доведено правомірність прийнятої постанови Серії ЕАК № 1598353 від 08.10.2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд - 

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу інспектора 1 роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Полторакова Сергія Романовича - залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суд м. Миколаєва у від 30 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Полторакова Сергія Романовича, Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 09.06.2020  року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.