Постанова
Іменем України 
 
24 березня 2020 року
м. Київ
  
справа № 194/370/19
провадження № 61-268св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,  Русинчука М. М.,   
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч Оксана Михайлівна,
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», 
     
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року у складі судді  Корягіна К. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду                           від 04 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Городничої В. С.,                 Варенко О. П., Лаченкової О. В., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу                  Хоміч О. М., третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ  «Кей-Колект»), про скасування записів приватного нотаріуса про державну реєстрацію іпотеки та обтяження у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.   
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі іпотечного договору, укладеного 25 квітня 2016 року між ним та ОСОБА_2 ,  він цього ж дня зареєстрував в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право іпотеки на нерухоме майно, а саме земельну ділянку кадастровий номер 1213500000:01:036:0100 (реєстраційний номер майна 157685412135) та нежитлову будівлю - продовольчий магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» (реєстраційний номер майна 155685312135), що  розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згодом він дізнався, що 24 квітня 2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О. М., на підставі іпотечного договору від 29 лютого 2008 року, запис про який було виключено з Державного реєстру іпотек ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2013 року, здійснила реєстраційні дії та внесла запис до Державного реєстру про іпотеку                            № 20110268, запис про обтяження 20110530, запис про іпотеку 20109661, запис про обтяження 20109855 щодо належного йому майна. 
В подальшому на підставі вищевказаних записів приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О. М.  незаконно зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект» іпотеку та обтяження на   майно, що належить йому, без його дозволу та повідомлення про вчинення таких дій.
Вважаючи дії нотаріуса щодо внесення даних записів до державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна незаконними та такими, що підлягають скасуванню, позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, у задоволенні позову                 ОСОБА_1 відмовлено. 
Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із  того, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О. М. фактично відновив попередню іпотеку від 29 лютого                      2008 року, враховуючи, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року право власності                   ОСОБА_2 на  оспорюване нерухоме майно припинено. При цьому, позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, клопотань про заміну відповідача чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.   
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суди попередніх інстанцій неповно з`ясували обставини, що мають значення для вирішення справи, та дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні його вимог.
Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували  норми статті 13 Закону України «Про іпотеку», згідно з якими іпотекодавець повинен був отримати згоду відповідача, як іпотекодержателя, на передачу предмета іпотеки в наступну іпотеку.
Висновки судів попередніх інстанцій про те, що нотаріус не може бути відповідачем у справі не відповідають нормам матеріального права, зокрема, пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки  позивач звернувся з позовом до нотаріуса, який діяв у якості державного реєстратора. 
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О. М., третя особа - ТОВ «Кей-Колект», про скасування записів приватного нотаріуса про державну реєстрацію іпотеки та обтяження у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Витребувано із Тернівського міського суду Дніпропетровської області    зазначену справу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 29 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та  ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 11307914000/1 щодо нерухомого майна - продовольчого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований на                       АДРЕСА_1 . 
Відповідно до договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки 12 грудня 2011 року ТОВ «Кей-Колект» набуло прав іпотекодержателя за вищевказаним договором іпотеки. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2013 року  зобов`язано Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції, ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект» вчинити відповідні дії щодо зняття заборони, вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виключення запису з Державного реєстру іпотек про іпотеку, що накладена на підставі договору іпотеки від 29 лютого 2008 року № 11307914000/1. 
25 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір щодо нерухомого майна - продовольчого магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» на АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1477 га, який зареєстрований .  
У грудні 2012 року господарський суд Дніпропетровської області порушив провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця                  ОСОБА_3 і в банкрутній справі на підставі постанови цього ж суду                          від 27 грудня 2016 року припинено право власності ОСОБА_2 на оспорюване нерухоме майно.
На підставі  листа ТОВ «Кей-Колект» про відновлення запису про іпотеку, ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 27 грудня  2016 року, договору про надання споживчого кредиту № 11307914000 від 29 лютого 2008 року, договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, 24 квітня 2017 року приватниим нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хоміч О.М.  зареєстровано іпотеку та обтяження на спірну нежитлову будівлю, де іпотекодержателем та обтяжувачем є ТОВ «Кей-Колект».
15 травня 2017 року державний реєстратор виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області Бегларян А. М. зареєстрував право приватної власності за  ОСОБА_1  на нежитлову будівлю - продовольчий магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» та земельну ділянку площею 416 кв. м, розташован і на      АДРЕСА_1 , номер запису 20453452.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування  судами першої та апеляційної інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Мотиви, з яких виходить Верховний суд, та застосовані норми права
Відповідно до  статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об`єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об`єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку.
Суди встановили, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О. М. фактично відновлено попередню іпотеку від 29 лютого 2008 року на підставі договору іпотеки від 29 лютого                      2008 року № 11307914000/1,враховуючи, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року право власності            ОСОБА_2 на  оспорюване нерухоме майно припинено.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня             2018 року у справі № 523/9076/16-ц). 
За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня                   2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
Аналогічні висновки про те, що нотаріус є неналежним відповідачем містяться у постанові Великої Палати Верховного суду від 27 березня 2019 року в справі № 711/4556/16-ц.
Установивши, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов  правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .    
Доводи касаційної скарги не спростовують правильність рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування норм матеріального права. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,                        від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для  залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції тапостанови апеляційного суду- без змін. 
Керуючись статтями 389, 400, 401 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області                         від 05 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.    

Судді:                                                                                      В.  І.  Журавель

                                                                                                 Н. О. Антоненко

                                                                                                 М. М. Русинчук