Постанова 
Іменем України
 
22 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 199/8279/16-ц
провадження № 61-19276св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), 
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач - Прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави 
в особі Дніпровської міської ради,
відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренессанс-Клуб»,
треті особи: Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року у складі судді Скрипник О. Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року перший заступник прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (далі - прокурор, Дніпровська міськрада відповідно) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренессанс-Клуб» (далі - 
ТОВ «Ренессанс-Клуб»), треті особи: Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» (далі - КЖЕП «Лівобережжя»), Товариство 
з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп» (далі - 
ТОВ «Регіонінвестгрупп»), про витребування майна.
Позовні вимоги мотивував тим, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття 
з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об`єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення АДРЕСА_4
Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 23 жовтня 2003 року № XXIV «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради від 
18 серпня 2003 року № 159-р «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Лівобережжя».
На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради від 18 серпня 2003 року № 159-р рішення Дніпропетровської обласної ради від 23 жовтня 2003 року № 232-10/XXIV, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 07 травня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_4 .
На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міськради від 02 березня 2011 року № 16-9 об`єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема КЖЕП «Лівобережжя» передано на баланс Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності 
з нерухомістю» (далі - КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності 
з нерухомістю»). Вказане обґрунтовувалося реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов`язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2012 року відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя». Проте на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міськради від 02 березня 2011 року № 16/9 КЖЕП «Лівобережжя» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.
Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року у справі № 38/5005/6636/2012 КЖЕП «Лівобережжя» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого Барановського О. М., яким 
у порушення чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міськради 
з питань управління об`єктами комунальної власності, нежитлове приміщення 
АДРЕСА_4  з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів 
з продажу нежитлового приміщення за адресою:  АДРЕСА_3  загальною площею 350,6 кв. м, оформлених протоколом від 27 грудня 2012 року № 26, переможцем яких визначено ТОВ «Регіонінвестгрупп».
На підставі протоколу № 26 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення  АДРЕСА_3  04 червня 2013 року між КЖЕП «Лівобережжя» та ТОВ «Регіонінвестгрупп» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою:  АДРЕСА_3  загальною площею 350,6 кв. м, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І. В., зареєстрований в реєстрі за № 765, внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міськради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу їх з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі. Зокрема, вказаним рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» арбітражного керуючого Барановського О. В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3  та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу зазначеного нерухомого майна, оформлених протоколом від 27 грудня 2012 року № 26, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04 червня 2013 року № 765, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І. В., укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н. В. та 
ТОВ «Регіонінвестгрупп» з відчуження цього нежитлового приміщення.
Однак 51/100 частини вказаного нерухомого майна ТОВ «Регіонінвестгрупп» було відчужено на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 02 липня 2013 року № 2644, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л. Г., та 49/100 частини вказаного нерухомого майна ТОВ «Регіонінвестгрупп» на користь ТОВ «Ренессанс-Клуб» за договором купівлі-продажу від 25 липня 2013 року № 6247, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М.
Враховуючи, що договір купівлі-продажу від 04 червня 2013 року № 765, за яким ТОВ «Регіонінвестгрупп» набуло право власності на спірний об`єкт нерухомого майна визнано недійсним, вказане свідчить про вибуття майна поза волею власника. Оскільки спірне нерухоме майно було відчужене 
ТОВ «Регіонінвестгрупп», Дніпропетровська міськрада як власник спірного майна, яке вибуло з власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред`явлення віндикаційного позову на підставі статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
У зв`язку з цим просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради 51/100 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 вартістю 163 740 грн, а також витребувати з незаконного володіння 
ТОВ «Ренессанс-Клуб» на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради 49/100 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3  вартістю 293 770 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 рокупозов задоволено.
Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради 51/100 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3  вартістю 163 740 грн, а також витребувано з незаконного володіння ТОВ «Ренессанс-Клуб» на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради 49/100 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 вартістю 293 770 грн.
Суд першої інстанції керувався тим, що спірне нежитлове приміщення вибуло 
з власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпропетровської міськради поза волею власника, тому наявні підстави для повернення цього майна шляхом його витребування від добросовісних набувачів.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року скасовано в частині задоволення позовних вимог Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ТОВ «Ренессанс-Клуб» про витребування майна. Провадження у справі 
в цій частині закрито. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд керувався тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 51/100 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_4 , оскільки спірне нежитлове приміщення вибуло 
з власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міськради поза волею власника на підставі недійсного правочину.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно пропуску строків позовної давності апеляційний суд відхилив, оскільки правочин, на підставі якого відбулося вибуття спірного нерухомого майна з володіння територіальної громади міста, визнано недійсним ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року, а з позовною заявою прокурор звернувся до суду 15 листопада 2016 року, тобто у строки, встановлені законом.
Апеляційний суд зробив висновок, що у цій справі прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" встановленням в ході здійснення представницьких повноважень факту безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об`єкту нерухомого майна шляхом його відчуження. Прокуратура Дніпропетровської області звернулася до суду 
в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, яка самостійно не зверталась до суду із позовними вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння, маючи відповідні повноваження для захисту державних інтересів, як уповноважений суб`єкт владних повноважень. Тому суд належними чином перевірив та з`ясував підстави представництва прокурором інтересів держави, допустивши прокуратуру до представництва у цій справі.
Позовні вимоги прокурора до відповідача юридичної особи - ТОВ «Ренессанс-Клуб» з урахуванням суб`єктного складу сторін мають розглядатися в порядку господарського судочинства.
Аргументи учасників справи
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржені судові рішення скасувати в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міськради 51/100 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_4 вартістю 163 740,00 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Касаційна скарга мотивована тим, що у порушення частини п`ятої статті 4, статті 128 ЦПК України її не було повідомлено про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, чим позбавлено права на захист порушених прав та інтересів, 
у зв`язку з чим вона не мала можливості подати до суду свій відзив на позовну заяву, а також подати до суду заяву про застосування позовної давності. 
Судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині перевірки повноважень представництва прокуратурою інтересів Дніпровської міськради, а висновки апеляційного суду щодо представництва прокуратурою інтересів органу місцевого самоврядування є помилковими, які не відповідають практиці Верховного Суду.
Висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову на підставі частини першої статті 388 ЦК України не відповідають обставинам справи, судами невірно застосовано норми матеріального права, оскільки нерухоме майно, яке є предметом спору, не було загублено власником чи викрадено у нього, майно вибуло з володіння територіальної громади саме на підставі волевиявлення власника (Дніпровської міськради) на підставі його рішення, тобто з його відома, що виключає можливість витребування такого майна у добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України.
Судові рішення оскаржуються в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про витребування майна, а тому в іншій частині в касаційному порядку не переглядаються.
У грудні 2019 року прокуратурою Дніпровської області подано відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, оскаржені судові рішення - без змін.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК Українирозгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Відповідно до частин п`ятої, восьмої статті 128 ЦПК Українисудова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі 
в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані 
у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.
Згідно із частиною другою статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону 
в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні 
з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату 
і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 
13 грудня 2011 року).
В матеріалах справи міститься повідомлення ОСОБА_1 про виклик в судове засідання призначене на 30 серпня 2017 року, яке згідно довідки установи поштового зв`язку повернулося з вказівкою причини «за закінченням термінузберігання» (а. с. 141, 148 т. 1).
Про час та місце розгляду справи в судових засіданнях, які призначались судом першої інстанції на 08 червня 2017 року, 30 жовтня 2017 року, 04 січня 2018 року, 06 лютого 2018 року, докази повідомлення ОСОБА_1 у справі відсутні.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 
2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду» (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Аналіз апеляційної скарги ОСОБА_2 свідчить, що вона обґрунтовувала свою апеляційну скаргу такою підставою.
Проте суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що зазначене порушення 
є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що постанова апеляційного суду в оскарженій частині постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду 
в оскарженій частині скасувати і передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року в частині позовних вимог Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави 
в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна скасувати.
Справу № 199/8279/16-цв частині позовних вимог Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                     Є. В. Краснощоков
 
Судді:                                                                              Н. О. Антоненко 
 
І. О. Дундар 
 
В. І. Журавель 
 
М. М. Русинчук