ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2020 р.           Справа№ 910/16733/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Калатай Н.Ф. 

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Антарекс"

на рішення    Господарського суду міста Києва
від                   31.01.2020 
у справі          №910/16733/19 (суддя - Андреїшина І.О.)

за позовом     Приватного підприємства "Антарекс"
до                    Приватного акціонерного товариства 
                     "Страхова компанія "Універсальна"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Полтава-Банк"
про                  стягнення 64 952, 61 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Антарекс" (надалі - позивач, ПП "Антарекс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (надалі - відповідач, ПрАТ "СК "Універсальна") про стягнення 64 952, 61 грн, з яких: 43 563, 63 грн - страхове відшкодування по страховому випадку від 27.06.2019, 17 388, 989 грн - страхове відшкодування по страховому випадку від 12.07.2019, 4 000, 00 грн - вартість послуг судового експерта за висновки експертного автотоварознавчого дослідження.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що факт понесення збитків страхувальником внаслідок пошкодження застрахованого транспортного засобу відбувся в результаті дії страхових ризиків, протягом строку дії Договору та підтверджується доказами, доданими до позовної заяви, а тому відповідач незаконно відмовився від виплати позивачу страхового відшкодування внаслідок страхових випадків, які відбулися 27.06.2019 та 11.07.2019.
Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи, що страхувальником несвоєчасно повідомлено про настання страховго випадку, при цьому без поважних на це причин.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі №910/16733/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Суд першої інстанції дійшов такого висновку у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю підстав позовних вимог. Так, судом встановлено, що позивачем не виконано умови Договору страхування, оскільки не повідомлено страховика з місця виявлення події, при цьому не залишаючи місця настання події, про настання такої події.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі №910/16733/19 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування по страховим випадкам в сумі 60 952, 61 грн, вартість послуг судового експерта в сумі 4 000, 00 грн, судовий збір за подання позовної заяви 1 921, 00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги 2 881, 50 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при виникненні страхового випадку, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком. Позивач звертає увагу суду на те, що відповідач не спростував та не заперечував того факту, що обидві події відносяться до поняття страхового випадку, при цьому позивач належним чином повідомляв про настання таких страхових випадків.
Окрім того, скаржником в тексті апеляційної скарги викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання апеляційної скарги на рішення суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 апеляційну скаргу ПП "Антарекс" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Калатай Н.Ф.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі №910/16733/19 за апеляційною скаргою ПП "Антарекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.
З огляду на викладене, розгляд апеляційної скарги ПП "Антарекс" вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Також роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.
Позивач у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України своїм правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду не подав.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX, внесено, зокрема, зміни до Господарського процесуального кодексу України.
Так, відповідно до п. 4 Розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України, в редакції названого Закону, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.
Водночас, беручи до уваги необхідність забезпечення права осіб на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), а також принцип розумності строків, з метою забезпечення стабільного здійснення судочинства, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність розгляду справи №910/16733/19 за апеляційною скаргою ПП "Антарекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020. 
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 14.12.2019 між Приватним підприємством "Антарекс" (страхувальник), Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" (страховик) та Акціонерним товариством "Полтава-Банк" (вигодонабувач) укладено договір добровільного наземного транспорту №3111/219/012258 (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки BMW X5, д.р.н. НОМЕР_1 .
Транспортний засіб, умовами договору страхування застрахований по програмі повного КАСКО, що включає всі ризики: ДТП, стихійне лихо, пожежу, попадання сторонніх предметів, викрадення та інших подій.
Відповідно до п. 1.12. Договору загальний термін дії договору становить з 28.12.2018 по 27.12.2019.
Відповідно до п. 1.2. Договору страховими ризиками вважаються: ДТП, стихійне лихо, пожежа, попадання сторонніх предметів, викрадення та інші випадкові події.
Згідно з п. 2.1. Договору страховим випадком є факт понесення збитків страхувальником внаслідок пошкодження, знищення застрахованого транспортного засобу, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулися протягом строку та території дії договору. 
Розділом 7 Договору страхування наземного транспорту сторони погодили дії страхувальника у разі настання страхового випадку.
Згідно п.7.1. та п.7.1.1. Договору, у разі настання події, що має ознаки страхового випадку із транспортного засобу страхувальник зобов`язаний негайно, але не пізніше 48 годин, з моменту як тільки йому стане відомо про настання події повідомити страховика за телефоном 0 800 500 381 з подальшим письмовим повідомленням у формі заяви на виплату страхового відшкодування в строки, зазначені п.7.1.7. договору. У випадку, коли відповідно до п.14.2. договору довідка поліції/інших компетентних органів не обов`язкова, повідомлення про страховий випадок за телефоном 0 800 500 381 здійснюється виключно з місця виявлення події.
Згідно п. п. 7.1.3., 7.1.4. Договору, у разі настання події, що має ознаки страхового випадку із ТЗ страхувальник зобов`язаний:
- негайно (не пізніше 1 години з моменту виявлення події, при цьому не залишаючи місця настання події) сповістити відповідні державні органи в залежності від страхового випадку (МВС, Державну службу України з незвичайних ситуацій, Поліцію/інші органи МВС, органи пожежної охорони, медичні заклади), а на території інших держав - відповідні офіційні органи цих держав (якщо це не є обов`язковим для законодавства даної країни - страхувальник зобов`язаний повідомити страховика не пізніше 1 години з моменту виявлення події, при цьому не залишаючи місця настання події) та здійснити усі інші необхідні процедури, передбачені чинними Правилами дорожнього руху;
- зберігати вигляд і стан пошкодженого ТЗ або його залишки до його огляду представником Страховика і не починати будь-яких ремонтних, відновлювальних робіт або робіт по утилізації залишків ТЗ без узгодження зі Страховиком.
Страхувальник має право змінювати розташування ТЗ на місці події тільки у зв`язку з необхідністю транспортування, рятування людей та здійснення запобіжних заходів по попередженню виникнення надзвичайних ситуацій.
27.06.2019 о 12 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW X5, д.р.н. НОМЕР_1 , на подвір`ї будинку №21 по вул. Визволення у місті Полтава, не впевнився в безпеці своїх маневрів, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоди, а саме: бетонний паркан, стовп, металеві ворота.
Повідомлення страховика за номером телефону 0 800 500 381 було здійснено ОСОБА_1 27.06.2019 о 16 год . 55 хв., перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Харківське шосе, 29, що підтверджується письмовими поясненнями від 27.06.2019 (том 1, аркуші справи 36-37).
11.07.2019 о 21 год. 47 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW X5, д.р.н. НОМЕР_1 по трасі Київ - Харків, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - невідомий предмет на дорозі по ходу руху. По факту настання і виявлення даної пригоди, ОСОБА_1 , з місця виявлення пригоди страховика не повідомив.
Повідомлення Страховика за номером телефону 0 800 500 381 було здійснено ОСОБА_1 12.07.2019 об 11 год. 47 хв., перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Харківське шосе, 29, що підтверджується письмовими поясненнями від 12.07.2019 (том 1, аркуші справи 39-40).
Обидві заявлені події підпадають під страховий ризик А. "ДТП" - дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу (п. 1.2 Договору).
За даними страховими випадками, страховою компанією прийняті рішення №2385/24-001 від 23.07.2019 та №2394/24-001 від 24.07.2019 про відмову у виплаті страхового відшкодування згідно подання заяви з посиланням на п.7.4. та п.11.1.5. умов Договору.
З метою визначення розміру матеріального збитку нанесеного транспортному засобу позивача внаслідок його пошкодження 27.06.2019 та 11.07.2019, позивач звернувся до судового експерта. 
Відповідно до висновку №37-07 від 22.10.2019 експертного автотоварознавчого дослідження, вартість матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу марки BMW X5, д.р.н. НОМЕР_1 , становить 43 563, 63 грн.
Відповідно до висновку №38-07 від 22.10.2019 експертного автотоварознавчого дослідження, вартість матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу марки BMW X5, д.р.н. НОМЕР_1 , становить 17 388, 98 грн.
З метою позасудового вирішення даного спору позивач звертався до відповідача з претензією щодо виплати страхового відшкодування №08/04 від 02.08.2019 (том 1, аркуші справи 43-45).
У відповідь на претензію позивача, відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення даної претензії щодо перегляду рішення та виплати страхового відшкодування по заявленому випадку від 27.06.2019.
20.08.2019 позивач направив відповідачу претензію щодо виплати страхового відшкодування №08/23, однак дана претензія залишилась без відповіді (том 1, аркуші справи 48-49).
З огляду на те, що у досудовому порядку сторонами не було врегульовано спір, відповідачем не відшкодовано збитки страхувальника, внаслідок пошкодження транспортного засобу страховими випадками, позивач звернувся до місцевого господарського суду з даним позовом.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не виконано умови договору страхування та не повідомлено страховика з місця виявлення події, при цьому не залишаючи місця настання події, про настання такої події, а отже не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позовних вимог.
Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про стахування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Нормами ст. 979 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з частинами першою-третьою статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Частиною 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що, зокрема, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про страхування" при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України "Про страхування" рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення страховика за номером телефону 0 800 500 381 було здійснено ОСОБА_1 27.06.2019 о 16 год. 55 хв., перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Харківське шосе, 29, що підтверджується письмовими поясненнями від 27.06.2019. Також, повідомлення про страхову подію, яка сталась 11.07.2019, позивачем було здійснено, перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Харківське шосе, 29, що підтверджується письмовими поясненнями від 12.07.2019.
Здійснивши аналіз умов Договору, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не виконано умови Договору страхування, оскільки не повідомлено страховика з місця виявлення події, при цьому не залишаючи місця настання події, про настання такої події.
Системний аналіз пунктів 1.2., 2.2., 7.1. Договору дає підстави для висновку про те, що повідомлення про страховий випадок за телефоном 0 800 500 381 повинно бути здійснене саме з місця виявлення події ДТП, а не з місця виявлення пошкоджень транспортного засобу.
Крім того, виходячи з характеру пошкоджень транспортного засобу, які зафіксовані у висновках експертного автотоварознавчого дослідження, такі пошкодження неможливо було не помітити одразу після їх спричинення, що також підтверджує невиконання страхувальником умов Договору.
Будь-які обставини, які б перешкоджали водію пошкодженого автомобіля виявити спричинення пошкоджень, позивач суду не навів.
Відповідно до п. 11.1.6. Договору причиною для відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання страхувальником будь-яких обов`язків за договором без поважних на це причин.
Згідно з п. 11.1.7. Договору причиною для відмови у виплаті страхового відшкодування є створення страховику перешкод у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 60 952, 61 грн заборгованості по сплаті страхового відшкодування у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю підстав. При цьому, стягнення вартості послуг судового експерта за висновки експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 4 000, 00 грн, які є похідними вимогами від основної, також задоволенню не підлягають.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути  належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати  обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Приватного підприємства "Антарекс" задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі №910/16733/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України всі судові витрати по справі, в тому числі і за звернення з апеляційною скаргою, покладаються на позивача.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника - ПП "Антарекс".
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Антарекс" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі №910/16733/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі №910/16733/19 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним підприємством "Антарекс".
4 Матеріали справи №910/16733/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 14.05.2020.

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                Н.Ф. Калатай