ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/7781/19                                                                            Суддя 1-ї інстанції: Гребенюк В.В.
Провадження № 33/818/162/20
Категорія: ст.124 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
10.03.2020 року        м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.09.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.12.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.
Судом першої інстанції було встановлено, що 23.10.2019 року о 12.00 в м. Харкові, пр. Московський, 90А, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Шевроле Круз, державний номер НОМЕР_1 , прямуючи в бік універмагу «Харків» не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем Ауді, державний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку. Вказаними діями  ОСОБА_1 порушив вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України (ПДР).
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.12.2019 року та закрити справу у зв`язку за відсутністю складу правопорушення, матеріали справи направити до Управління патрульної поліції для доопрацювання та складання адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_2 за ознаками порушення п.10.1 та 13.1 ПДР України за ст. 124 КУпАП.
В свої апеляційній скарзі  ОСОБА_1  вказує, що в його діях відсутні ознаки порушення н. 13.1. ПДР України, вважає, що суд безпідставно вказав на порушення ним пункту 10.11. ПДР України. 
Вказує, що відповідно до практики Верховного суду України, суд першої інстанції повинен був закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях ознак правопорушення.
Також апелянт зазначає, що він на своєму авто рухався у своїй полосі вздовж переривчастої лінії розмітки у крайній правій полосі. Ліворуч від нього була переривчаста лінія розмітки. Перед перехрестям полоса руху дуже розширяється до майже шести метрів. Він не міг їхати ближче вправо, бо раніше на узбіччі дороги стояли припарковано багато автомобілів і ОСОБА_1 апелянт рухався вздовж лівої від нього лінії розмітки. Біля перехрестя він став на червоне світло світлофору і побачив у дзеркало заднього руху що позаду з правого боку від нього зупинився автомобіль Ауді. Коли апелянт розпочав рух то почув удар в задню праву частину свого авто і зупинився.
Вказує, що водій ОСОБА_2 мала падати перевагу його автомобілю, а потім закінчити маневр.
Також посилається на те, що пошкодження обох авто вказують на той факт, що саме автомобіль Ауді державний номер № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 скоїв зіткнення своєю передньою лівою частиною з його правою задньою частиною автомобіля. Апелянт не міг уникнути зіткнення, бо не бачив маневру руху автомобіля Ауді, а водій авто АУДІ бачила його авто попереду себе та мала можливість уникнути зіткнення, дотримуючись вимог ПДР України.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Апеляційний суд приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційних вимог виходить з того, що доводи апелянта, шо він рухався у крайній праві смузі руху спростовується його письмовими поясненнями, де він вказав, що зупинився на червоний сигнал світлофора перед перехрестям пр-та Московського і Майдана Захисників України, чекав дозвільного сигналу світлофора у другій полосі з права. З права від нього на звужені проїзної частини знаходився автомобіль Audi ТТ, державний номер НОМЕР_2 . Дочекавшись зеленого сигналу почав рух прямо своїй полосі руху.
Згідно пояснень ОСОБА_2 , вона на червоний сигнал світлофору під`їхала до стоп-лінії в крайній правій смузі руху та зупинилась. Зліва знаходився автомобіль Chevrolet. На зелений сигнал світлофора почала рух в правій смузі. Вказала, що рушила з місяці швидше, ніж Chevrolet. Помітивши, що відстань між їхніми автомобілями достатня, зменшила швидкість щоб у сусіднього автомобіля була можливість проїхати. Через декілька хвилин сталось зіткнення, автомобіль штовхнуло вправо. 
Згідно наявної в матеріалах справи схеми дорожньо-транспортної пригоди, пр-т Московський, 90-А у напрямку руху вказаних вище автомобілів має чотири смуги руху. Місцем зіткнення транспортних засобів зафіксовано на смузі руху автомобіля AudiТТ. На схемі відображено, що автомобіль Chevrolet змінював траєкторію руху, приймаючи праворуч.
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно було встановлено, що водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи вище викладене, вважаю, що підстав для скасування постанови від 19.12.2019 року за доводами апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 
       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.12.2019 року відносно ОСОБА_1 без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Постанова набрала законної сили 10.03.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик