Ухвала 
 
06 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 361/7577/17
провадження № 61-18175св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. Погрібного С. О.
Яремка В. В. (суддя-доповідач), 
учасники справи:
позивач - керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області,
відповідачі: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним договору іпотеки,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У грудні 2017 року Броварська місцева прокуратура Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області звернулася до суду позовом до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), у якому просила визнати недійсним іпотечний договір від 15 червня 2007 року № 2387 зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 30 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого, у свою чергу, є Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк»), посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, у частині передання в іпотеку земельної ділянки з кадастровим номером 3221281201:01:065:0002, площею 4,9602 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та реконструкції виробничих будівель під цех з виробництва взуття, комплектуючих, сировини, лакувальних матеріалів та лиття підошв. 
Позов мотивований тим, що 07 липня 2011 року Апеляційний суд Київської області скасував рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2007 року, на підставі якого за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221281201:01:065:0002, площею 4,9602 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та реконструкції виробничих будівель. На підставі вказаного рішення суду рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року у справі № 1007/13117/12-ц визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 009566 на право власності на зазначену земельну ділянку, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010732500547.
23 березня 2016 року скасовано в державному реєстрі запис про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, індексний номер рішення 28903539.
Броварська місцева прокуратура Київської області вважала, що, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не була наділена необхідним обсягом цивільно-правової дієздатності відповідно до частини другої статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо спірної земельної ділянки, яка передавалася в іпотеку, оскільки на момент укладення іпотечного договору в неї не було права власності на вказану земельну ділянку, і що земельна ділянка не могла бути предметом іпотеки, оскільки не належала іпотекодавцю на праві власності. Крім того, згідно з рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 15 січня 2015 року № 606 «Про прийняття земельної ділянки до земель запасу та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо формування земель комунальної власності територіальної громади в смт Велика Димерка», земельна ділянка, площею 4,9602 га, з кадастровим номером 3221281201:01:065:0002 належить до земель запасу Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області.
Однак у зв`язку з тим, що земельна ділянка є предметом іпотеки, Великомимерська селищна рада Броварського району Київської області позбавлена законної можливості зареєструвати право комунальної власності щодо вказаної земельної ділянки. 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що набуття права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку у 2007 році і скасування цього права власності згодом було здійснено на підставі судових рішень, винесених судом від імені держави України, а тому права інших сумлінних учасників цивільних правовідносин не мають бути порушеними у зв`язку з тим, що суб`єктом владних повноважень, який діяв від імені держави, було допущено помилку. Крім того, наявні самостійні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, а саме сплив позовної давності.
Постановою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено з інших підстав.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 не набула права власності на спірну земельну ділянку, внаслідок чого не мала права передавати її в іпотеку. Тому іпотечний договір від 15 червня 2007 року № 2387 зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від  0 листопада 2007 року, є нікчемним відповідно до закону з моменту його вчинення, унаслідок чого визнання його недійсним судом не вимагається. Зважаючи на те що наявні самостійні підстави для відмови у позові, заява про застосування позовної давності не підлягає задоволенню.
Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення. Позов керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 , АТ «Універсал Банк», про визнання недійсним договору іпотеки задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки від 15 червня 2007 року зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 30 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» , правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого, у свою чергу, є АТ «Універсал Банк», посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, у частині передання в іпотеку земельної ділянки з кадастровим номером 3221281201:01:065:0002 площею 4,9602 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та реконструкції виробничих будівель під цех з виробництва взуття, комплектуючих, сировини, лакувальних матеріалів та лиття підошв. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Касаційний суд дійшов висновку, що на момент укладення договору іпотеки в частині внесення до нього змін щодо предмета іпотеки - земельної ділянки, ОСОБА_1 не була законним власником спірної земельної ділянки, переданої в іпотеку. Тому, відповідно до частини першої статті 203, частини першої статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є підстави для визнання договору іпотеки у частині, що оспорюється, недійсним.
Короткий зміст вимог заяви
У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цій справі.
На обґрунтування заяви посилається на те, що суд касаційної інстанції, визнаючи недійсним договір іпотеки, не дотримався обов`язкових вимог процесуального закону, який підлягав застосуванню. Зокрема, відповідно до частини тринадцятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання судом недійсним кредитного договору, в якому виконання зобов`язання позичальника забезпечено заставою майна, а також у разі визнання недійсним договору застави, яким забезпечується виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, суд накладає на таке майно арешт. Тому, у випадку визнання недійсним договору іпотеки, незалежно від підстав недійсності, необхідно накласти арешт на предмет іпотеки. З урахуванням наведеного, просила суд ухвалити додаткове рішення та накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3221281201 :01:065:0002 площею 4,9602 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та реконструкції виробничих будівель під цех з виробництва взуття, комплектуючих, сировини, лакувальних матеріалів та лиття підошв.
Правове обґрунтування та висновки Верховного Суду
Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення на ухвалення додаткового рішення у цій справі з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно із частиною п`ятою статті 1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов`язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором, а у разі визнання кредитного договору недійсним - після виконання зобов`язання повернути кредитодавцю кошти у розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої цієї статті.
Відповідно до частини тринадцятої статті 265 ЦПК України у разі визнання судом недійсним кредитного договору, в якому виконання зобов`язання позичальника забезпечено заставою майна, а також у разі визнання недійсним договору застави, яким забезпечується виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, суд накладає на таке майно арешт.
Системний аналіз змісту частини п`ятої статті 1057-1 ЦК України та частини тринадцятої статті 265 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що ініціювати питання накладення арешту на майно, яке було предметом договору застави, у разі визнання кредитного договору недійсним може лише кредитодавець.
ОСОБА_1 у цій справі не є кредитодавцем, а отже, не може ініціювати питання про накладення арешту на майно, яке було предметом договору застави.
Судами встановлено, що на момент укладення договору іпотеки в частині внесення до нього змін щодо предмета іпотеки - земельної ділянки, ОСОБА_1 не була законним власником спірної земельної ділянки, переданої в іпотеку. Отже, підстави, передбачені статтею 270 ЦПК України, частиною п`ятою статті 1057-1 ЦК України та частиною тринадцятою статті 265 ЦПК України для ухвалення у цій справі додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись статтями 265, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               О. В. Ступак
 
Судді:                                                                                                            І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                       А. С. Олійник
 
                                                                                                                       С. О. Погрібний
 
                                                                                                                      В. В. Яремко