запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/277/20	Головуючий у 1-й інстанції Шалагінова А.В.	
Єдиний унікальний №335/217/20	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія - ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       08 травня 2020 року                                         м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 березня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 29.12.2019 року о 16 год. 50 хв. у м.Запоріжжі по вул.Перемоги, 72Б, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та скоїв наїзд на бордюрний камінь, електроопору та зіткнувся з автомобілем «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, травмованих немає. 
Крім того, у вказаний день та час ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. 
ОСОБА_1 визнано винним за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, він не був належним чином повідомлений про час розгляду справи, суд першої інстанції при розгляді справи не допитав його та свідків по справі. Крім того, він не керував транспортним засобом, йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та направлення його до закладу охорони здоров`я.
Заслухавши ОСОБА_1 , який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, допитавши за клопотання сторони захисту свідка у справі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, що 27.03.2020 року судове засідання відбулося без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить із наступного.
В своїй постанові суд першої інстанції зазначив, що 25.03.2020 року ОСОБА_1 подано заяву про відкладення розгляду справи, призначеного на 26.03.2020 року з підстав погіршенням стану здоров`я. Враховуючи, що справа була призначена попереднім складом суду на 26.03.2020 року, а також наявність заяви ОСОБА_1 від 25.03.2020 року про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 27.03.2020 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено телефонограмою. 
Разом із тим, ОСОБА_1 , будучі обізнаним, що розгляд справи призначено судом на 27.03.2020 року з`явився до суду 26.03.2020 року та залишив у канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що прибув до суду але його не було запрошено на розгляд справи, з огляду на що просив його повідомити про дату, час та місце наступного судового засідання. При цьому після отримання судом даної заяви ОСОБА_1 за вказаним ним номером телефону не відповідав, з огляду на що останньому додатково були надіслані смс-повідомлення про дату, час та місце судового розгляду даної справи.
Однак 27.03.2020 року у призначений час ОСОБА_1 до суду не прибув та причини своєї неявки не повідомив.
Приймаючи до уваги положення ч.2 ст.268 КУпАП щодо не обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та процесуальну поведінку ОСОБА_1 щодо неявки у судові засідання, суд першої інстанції розцінив, як намагання затягнути процес з метою уникнути відповідальності, тому розглянув справу 27.03.2020 року без участі належним чином повідомленого ОСОБА_1 . 
З таким висновком судді погоджується і апеляційний суд, оскільки сукупність зазначених обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та обов`язками.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: 
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №271662 від 29.12.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`янінні у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та висновком КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР №6264 від 29.12.2019 року в якому викладені ознаки алкогольного сп`яніння та зазначено, що огляд у закладі охорони здоров`я не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду; 
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту лейтенанта поліції Панченка Р.В. від 29 грудня 2019 року, в якому зафіксовано, що під час несення служби у складі екіпажу Драгун 202 разом з лейтенантом поліції ОСОБА_4 о 16 год. 50 хв. вони отримали виклик від оператора 102 про ДТП з потерпілими. Прибувши на виклик на прибережну автомагістраль поруч з будинком №72Б по вул.Перемоги в м.Запоріжжя, був виявлений транспортний засіб ВАЗ 21093 державний номер НОМЕР_1 , який скоїв наїзд на бордюрний камінь, потім на електроопору, а потім зіткнувся з транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . 
Водієм транспортного засобу ВАЗ 21093 виявився ОСОБА_1 , який від госпіталізації відмовився і в якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`янінні у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.
На водія були складені протоколи про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №271661 від 29.12.2019 року за порушення вимог п.12.1 ПДР України, і серії ДПР 18 №271662 від 29.12.2019 року за порушення п.2.5 ПДР України.
Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_2 показав, що був очевидцем того, як автомобіль ВАЗ 21093 державний номер НОМЕР_1 скоїв наїзд на бордюрний камінь, електроопору та зіткнувся з автомобілем «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням свідка. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, травмованих немає. Після ДТП свідок підійшов до автомобіля, на передньому пасажирському сидінні якого перебував  ОСОБА_1 . Якихось інших осіб ні в автомобілі, ні біля автомобіля не було. 
Відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 працівником поліції неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі, в присутності двох свідків. Проходити огляд ОСОБА_1 відмовився. Крім того на відеозаписах зафіксовано, що на місце ДТП викликалась карета швидкої допомоги, однак ОСОБА_1 від госпіталізації відмовився. ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом шляхом передачі його брату.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не допитав свідків під час розгляду справи судом першої інстанції на правильність висновків суду не впливають, оскільки у суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце. 
Підстав не довіряти письмовим поясненням свідків у суду також не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови ОСОБА_1 з боку свідків. 
Будь-яких порушень з боку поліцейських при оформленні даного адміністративного матеріалу не вбачається, а доводи апелянта про протилежне, нічим не підтверджуються. 
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Суд критично ставиться до заперечень ОСОБА_1 про те, що він не керував на момент ДТП вказаним транспортним засобом, що ніби підтвердив свідок ОСОБА_2 . При цьому суд виходить з того, що під час оформлення матеріалів ДТП ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним даного автомобіля, пояснюючи співробітниками поліції з якого боку він рухався. Та обставина, що свідок ОСОБА_2 побачив ОСОБА_1 одразу лежачим на пасажирському сидінні автомобіля останнього може свідчити про те, що ОСОБА_1 після зіткнення міг бути відкинутий на це місце з водійського сидіння. Під час судового і апеляційного розгляду ОСОБА_1 не зміг навіть назвати особу, яка нібито керувала його транспортним засобом, яким чином ця особа опинилась разом із ОСОБА_1 за кермом та яким чином і за яких обставин зникла з місця ДТП непоміченою свідком ОСОБА_2 . Таким чином, сукупність вищенаведених обставин на переконання суду свідчить, що саме ОСОБА_1 керував даним автомобілем на момент ДТП. 
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 335/217/20