22-ц/804/1911/20 
                                                                                265/3927/19 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року                                                                                                              м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 265/3927/19
Номер провадження 22-ц/804/1911/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової О.М., Попової С.А.,
секретар - Галстян Г.Г.

сторони:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 ,
на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2019 року, у складі судді Копилової Л.В., 
у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

20 червня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 122280,17 грн за кредитним договором № б/н від 12 жовтня 2010 року та судові витрати у розмірі 1921 грн.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору від 12 жовтня 2010 року № б/н ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Банк взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідачка умови договору належним чином не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 30 квітня 2019 року становить 190475,95 грн. Банк на свій розсуд вимагає стягнення з відповідачки частини заборгованості в сумі 122280,17 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4240,38 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом з 12 жовтня 2010 року по 30 жовтня 2018 року у розмірі 118039,79 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.10.2010 року у розмірі 4240,38 грн, заборгованість по процентам нарахованих за період з 12.10.2010 року по 30.10.2018 року у розмірі 118039,79 грн, а також суму судового збору 1921 грн.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, складає між нею та позивачем договір, відповідно до якого відповідачка зобов`язалася повернути наданий кредит, а також сплатити відсотки за користування ним.
Суд прийшов до висновку, що відповідачкою ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором не сплачена, тому вона підлягає стягненню з відповідачки в примусовому порядку на користь позивача в повному обсязі. 

10 березня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, в якій просила скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду у загальному порядку.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Денисов М.С., про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
24 квітня 2020  року  ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подала через суд першої інстанції апеляційну скаргу на заочне рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість,  невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог Банку в повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження. 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 травня 2020 року справу за позовом  АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , мотивована тим, що судом залишено поза увагою те, що 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якого банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані або постійно проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція, до яких відноситься м.Маріуполь, пеню та /або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції.
Вказує, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписана відповідачем, не може вважатися договором в розумінні ст.626 ЦК України. Зміст анкети-заяви зводиться до того, що відповідач висловив бажання на  отримання кредиту, що не можна вважати взаємно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору. Не є належним та допустимим доказом те, що в анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що підписана ним анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між сторонами договір банківських послуг, оскільки ознайомлення з будь-яким документом може бути підтверджено лише підписом особи. В анкеті-заяві  відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання: не містить відображення волевиявлення відповідача щодо оформлення кредитної карти Банку на відповідних умовах, строку дії картки, суми обраного кредитного ліміту, процентної ставки, умови підвищення процентної ставки, умови нарахування штрафів, пені. У порушення вимог ст.95 ЦПК України позивач не надав оригінал або належним чином посвідчену копію договору про надання відповідачу кредиту. Таким чином, позивачем не доведено факту надання відповідачу заявленої суми кредитних коштів (у готівковій або безготівковій формі). 
Зазначає, що  представлений Банком розрахунок заборгованості, доданий до позову, також не містить даних про фактичний момент надання та обсягу кредиту, а також нараховані відсотки, штрафні санкції тощо щомісячно. Такий розрахунок не підтверджує існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Крім того, Банком при укладені договору не дотримано вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженим Банк. 

Відзив на апеляційну скаргу позивач до суду не подав

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що 12.10.2010 року відповідачка ОСОБА_1 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «ПриватБанку» та отримала кредит у розмірі 3800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Згідно п.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, «умовами» визначені умови на яких АТ «ПриватБанк» надає клієнтам платіжні картки а також інші банківські послуги, зазначені в Заяві та пам`ятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується Клієнтом і таким чином Клієнт надає свою згоду що заява разом з пам`яткою Клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає остаточний договір про надання банківських послуг.
Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту.
Відповідачка ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, складає між нею та позивачем, договір відповідно до якого відповідачка зобов`язалася повернути наданий кредит, а також сплатити відсотки за користування ним.
Судом також встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30 квітня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі - 122280,17 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4240,38 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом з 12.10.2010 року по 30.10.2018 року у розмірі 118039,79 гривень. 

2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Сторони та представник відповідачки ОСОБА_2 належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 124, 125). Від представника відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без участі відповідачки та її представника (а.с.127).
В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3   пояснила, що між сторонами укладено договір приєднання відповідно до положень статті 634 ЦК України, про що свідчить анкета - заява підписана особисто відповідачкою, відповідно до якого Банк відкрив останній кредитну лінію та надав в розпорядження ОСОБА_1 кредитні кошти, якими  вона активно користувалась, у тому числі перераховувала кошти на відкриту на ім`я її сина  картку юніора, внаслідок чого збільшувалось тіло кредиту, а також отримувала перевипущені кредитні картки.  Відповідачка також ознайомилась під підпис  з довідкою про умови кредитування, чим спростовуються доводи апеляційної скарги невиконання позивачем положень частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Апелянт не оскаржує суму тіла кредиту, а розмір використаних відповідачкою коштів 4240,38 грн підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_1 Пеня в розмірі 3473,99 грн. нарахована окремо від тіла та процентів, крім того Банк не вимагає її стягнення. Заборгованість по процентам за користування кредитом по первісно узгодженої процентної ставки та до строку дії кредитної картки, тобто до 30 квітня 2018 року, становить  2917, 45 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - ОСОБА_3 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідачки, в особі її представника ОСОБА_2 , а рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості по процентам за користування кредитом та судового підлягає зміні, з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам закону повністю не відповідає.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

              За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір  процентів  та  порядок  їх  сплати  за   договором визначаються  в  договорі залежно від кредитного ризику,  наданого забезпечення,  попиту і пропозицій,  які  склалися  на  кредитному ринку,  строку користування кредитом,  розміру облікової ставки та інших факторів. 
             Встановлений  договором  розмір  процентів  не  може  бути збільшений  банком,  іншою  фінансовою установою в односторонньому порядку.
             Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. 

             Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
             Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
             Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
             Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

            У анкеті-заяві позичальника від 12 жовтня 2010 року процентна ставка не зазначена,  а зазначений вид кредитної картки - платіжна картка кредитка Універсальна»  (а. с. 8).

            Проте у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» від 12 жовтня 2010 року,  зазначені базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а. с. 9). Зазначена довідка підписана від імені ОСОБА_1 .

             Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складову його вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

              Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті:. https:// privatbank.ua/terms/pages/7 як невід`ємні частини спірного договору.
             Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// privatbank.ua/terms/pages/70, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору.
            При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
            Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.
            Колегія суддів вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої  договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача https:// privatbank.ua/terms/pages/7 неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (12 жовтня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 червня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

            За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

             При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може  ґрунтуватися на припущеннях.

             Надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

               Колегія суддів вважає, що витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua https:// privatbank.ua/terms/pages/70 та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12 жовтня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви, тому висновок суду в цій частині не  повністю відповідає обставинам справи.

             Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконанння в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
            Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

             Отже, в цій частині висновок суду першої інстанції відповідає закону.

             Разом з тим, пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, також послався на довідку про умови кредитування від 12 жовтня 2010 року, яка підписана ОСОБА_1 (а. с. 9), та надав розрахунки заборгованості відповідачки за договором від 12 жовтня 2010 року (а.с. 5 -7, 10 - 33).

            При цьому з матеріалів справи чітко вбачається, що 12 жовтня 2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву,  ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг
в ПриватБанку,  12 жовтня 2010 року їй було відкрито картковий рахунок, на якій 27 листопада 2010 року зарахований кредитний ліміт у розмірі 500 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався, та видано кредитну картку «Універсальна» за № НОМЕР_1 .

              Наведені вище обставини та факт надання в розпорядження відповідачці кредитних коштів, використання їх у розмірі 4240,38 грн підтверджується наданим Банком  до позовної заяви розрахунком заборгованості за вказаним договором  та  наданою апеляційному суду на   підтвердження цього розрахунку випискою з  рахунку про рух коштів, відкритого на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 5 -7, 136 - 144).

            В межах укладеного кредитного договору № б/н від 12 жовтня 2010 року відповідачка також отримала перевипущені кредитні картки за № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 зі строком дії  останньої до квітня 2018 року, що підтверджується довідкою Банку,  використовуючи яку користувалася кредитними коштами Банку шляхом зняття грошей в банкоматі, розраховувалась в торгівельній мережі, здійснювала переказ коштів на інший рахунок  (а.с 145).

            Колегія суддів вважає поважними причинами ненадання Банком зазначених доказів під час розгляду справи судом першої інстанції, оскільки справа розглядалась в заочному порядку, заперечень щодо отримання та користування кредитними коштами відповідачка не надавала, та переглядає справу за наявними в справі і додатково поданими доказами.
              Згідно пунктам 1, 5  Розділу VП постанови Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року  «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів та інші документи, що застосовуються в платіжних системах для платіжних операцій з використанням електронних платіжних засобів, можуть бути в паперовій та/або електронній формі. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів і їх оброблення визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, установлених нормативно-правовими актами Національного банку.
            Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

            Наведені вище докази спростовують доводи апеляційної скарги щодо ненадання Банком доказів про фактичний момент надання та обсягу кредиту відповідачці, заявленої суми кредитних коштів, видачі кредитної картки з терміном її дії.

            З огляду на встановлені обставини колегія суддів погоджується з висновком  суду першої інстанції про стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованість за кредитом у розмірі 4240,38 грн.

             Щодо стягнення процентів за користування кредитом

            Відповідно до п. 2.1.1.2.11., п.2.1.1.2.12. Умов та  правил карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій  стороні, включно; по закінченню строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту  Карти з новим строком дії) (а.с. 10 - 32).   

             Виходячи з обумовленого в  договорі розміру відсоткової ставки 30 % річних, або 2,5% на місяць, що підтверджується довідкою про умови кредитування від 12 жовтня 2010 року (а.с.9) року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» (а.с.9)  та кількості днів користування кредитом, його розміру  у періоді з 01 вересня 2014 року (з часу збільшення відсоткової ставки)  по 30 квітня 2018 року (в межах строку дії картки),  заборгованість по  процентам за користування кредитом  складає 4642,53 грн,  виходячи з наступного розрахунку:  Р (розмір використаних кредитних коштів (3-й та 5- й стовбець розрахунку заборгованості (а.с.5 -7)  х 30,00 : 100 х К (кількість днів).
             Враховуючи розмір заборгованості за відсотками, якій станом на 01 вересня 2014 року становив  316,93 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом становить 4959,46 грн. (4642,53 грн + 316,93 грн ).
              З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою за період з 01 вересня 2014 року  по 30 квітня 2018 року  на повернення кредиту та коштів за користування  ним внесено 2042,01 грн.

              Таким чином, загальний розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, який підлягає стягненню з відповідачки на користь Банку, становить 2917,45 грн (4959,46 грн - 2042,01 грн).

            Дійшовши висновку про визначення розміру заборгованості по процентах за користування кредитом, виходячи з обумовленого сторонами розміру процентної ставки 30% річних, та не погоджуючись з тим, що Банком проведено розрахунок заборгованості в цій частині  з 01 вересня 2014 року виходячи з розміру процентної ставки 34,80 %  та  з 01 квітня 2015 року  - 43,20% річних,  колегія суддів виходить з наступного.
             Частиною 4 статті 1056-1 ЦК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

             Отже, для застосування підвищеної процентної стави банк повинен письмово повідомити боржника та отримати  його  згоду.  
            Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою  Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі Правила), реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку. 
          У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

          У довідці про  умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вказано про те, що базова процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 30 % на річних на залишок заборгованості. 
            Із розрахунку заборгованості вбачається, що проценти на поточну та прострочену заборгованість нараховані   за період з 01 вересня 2014 року  із застосуванням ставки у розмірі 34,80 %, з 01 квітня 2015 року-  у розмірі  43,20 % річних, що більше від обумовленої договором процентної ставки.

            Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил Банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9. цього договору.  

            З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

              Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

             З матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідно до п.п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг не було проінформовано відповідачку про збільшення процентної ставки та не отримано його згоди.  

             Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Таким чином зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку  позивачем в період з 01 вересня 2014 року у розмірі 34,80 % та з 1 квітня 2015 року  у розмірі 43,20 %   на прострочену заборгованість  є нікчемною, оскільки докази того, що  збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем відсутні.

              Оскільки доказів правомірності застосування процентної ставки у розмірі 34,80 % та  43,20 %  не надано, слід  розраховувати вказану суму процентів, виходячи із обумовленої договором ставки 30% річних.
              З наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається нарахування Банком  пені, комісії у розмірі 3473,99 грн, вона виведена окремо (14 стовбець розрахунку) та не включена до складу процентів за користування кредитом, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги в цій частині.

               Колегія суддів критично відноситься і до доводів апеляційної скарги щодо недотримання Банком вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вони спростовуються довідкою про умови кредитування від 12 жовтня 2010 року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду»,  в якій зазначені базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні.

Щодо судового збору
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При звернення до суду  з даним позовом Банком сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн (а.с.1).
При подачі апеляційної скарги відповідачкою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2881,50 грн (а.с.93).
              Оскільки позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом та  по процентам за користування кредитом задоволені на суму 7157,83 грн (4240,38 грн + 2917,45 грн), що становить 0,59 процентів  від розміру заявлених вимог (7157,83 грн х 100 : 122280,17 грн), з ОСОБА_1 на користь Банку у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір у розмірі 11,33 грн (1921 грн х 0,59 : 100).
           За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору підлягає зміні.
           Відповідачка, в особі  її представника в апеляційній скарзі просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову Банка в повному обсязі, а апеляційна скарга задоволена на 2,39% (2917,45 грн х 100 : 122280,17 грн (ціна позову), тому з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір в розмірі 68,87 грн (2881,50 грн х 2,39 : 100).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2019 року підлягає  зміні  в частині розміру заборгованості по процентам за користування кредитом та судового збору.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Заочне рішення Орджонікідзевського районного  суду міста Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2019 року в частині розміру заборгованості по процентам за користування кредитом та судового збору змінити.
Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задовольнити частково.
Стягнути  з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь  Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 жовтня 2010 року станом на 30 квітня 2019 року, яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2917 (Дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 45 копійок.
Стягнути  з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь  Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570) у відшкодування судового збору у зв`язку з розглядом  справи у суді першої інстанції 11 гривень 33 копійки.
Рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитом 4240 гривень 38 копійок  залишити без змін.
Стягнути  з Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) у відшкодування судового збору  у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції  68 гривень 87 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 09 червня 2020 року.

Судді:      Т.Б.Ткаченко

      О.М.Пономарьова

      С.А.Попова