ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/10875/19	
головуючий суддя І інстанції - Ільков В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Сафронової С.В., Чередниченка В.Є.,     
                    розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року в адміністративній справі № 160/10875/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-  

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:  
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  щодо невиплати грошової компенсації за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб; 
- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України виплатити  грошову  компенсацію  за  невикористану  позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб у сумі 6 406 грн. 90 коп. (шість тисяч чотириста шість гривень дев`яносто копійок).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб. 
Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України виплатити    ОСОБА_1 грошову  компенсацію  за  невикористану  ним  щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб у розмірі 6241,20 гривень. 
В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що наявність правао на компенсацію за невикористані відпустки за попередні роки, що передують року звільнення, у поліцейських відсутні, а тому у останнього були відсутні правові підстави для виплати позивачу при звільненні компенсації за частину невикористаної щорічної відпустки за 2018 рік. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з 29.11.2017 року по 31.05.2019 року працював на посаді поліцейського взводу № 2 роти               № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
Відповідно до витягу з наказу № 508 о/с від 28.11.2017 року ОСОБА_1 , прийнято поліцейським роти № 8 батальйону № 4, установлено посадовий оклад у розмірі 2470 грн., присвоєно спеціальне звання рядового поліції та закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером 0177503, з 29 листопада 2017 року. Підстави: заява ОСОБА_1 від 17.11.2017 року та протокол поліцейської комісії № 24 Департаменту патрульної поліції від 15.11.2017 року № 13420.
Згідно витягу з наказу № 583 о/с від 19.06.2018 року рядового поліції ОСОБА_1 призначено з 23.06.2018 року по управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області батальйон № 4, рота № 1, взвод № 2, поліцейським, установлено посадовий оклад у розмірі 2470 грн., звільнено з посади поліцейського роти № 8 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 03.05.2018 року та наказ Національні поліції України від 25.04.2018 року № 240. 
Згідно витягу з наказу № 167 о/с від 11.03.2019 року надано  частину щорічної чергової основної оплачуваної відпустки (поліцейським), а саме капралу поліції ОСОБА_1 (0177503), поліцейському взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4, за 2018 рік тривалістю 15 діб (використана частина - 15 днів), з 25 березня по 08 квітня 2019 року, з виїздом до Республіка Польща. Підстава: рапорт ОСОБА_1. від 06.02.2019 року.
Наказом № 230 о/с від 29.03.2019 року  скасовано пункти наказів Департаменту патрульної поліції у частинах про надання основної та додаткової за стаж служби в поліції щорічних чергових оплачуваних відпусток від 11.03.2019 року № 167 о/с   капралу поліції ОСОБА_1 (0177503), поліцейському взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4, за 2018 рік тривалістю 15 діб (використана частина - 15 днів), з 25 березня по 08 квітня 2019 року, з виїздом до Республіки Польща. Підстава:   рапорт ОСОБА_1 від 26.03.2019 та рапорт начальника управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції від 28.03.2019 року.
Наказом від 21.05.2019 року № 344 ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції з 31.05.2019 року.
02.08.2019 року позивач звернувся до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із вимогою здійснити йому виплату грошової компенсації за невикористану ним щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб у розмірі 6406,90 гривень. 
Листом №Ю-16/41/19/02-2019 від 08.08.2019 року,  позивачу було повідомлено про те, що здійснення будь-яких фінансових операцій, в тому числі і здійснення нарахування та виплати грошової компенсації поліцейським Управління, належить до функціональних обов`язків Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції, а тому з метою забезпечення надання повної та достовірної інформації вищевказане звернення було перенаправлено для подальшого розгляду до відповідача.
Листом № 1446зі/41/5/05-2019 від 23.10.2019 року відповідач повідомив позивача про те, що підстави для виплати грошової компенсації за частину невикористаної щорічної відпустки за 2018 рік у кількості 15 діб у нього відсутні, оскільки порядок надання та обчислення тривалості відпустки регулюється спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про Національну поліцію», тому норми трудового законодавства не підлягають застосуванню при регулюванні вказаних відносин.
Також, наведеним листом відповідач повідомляв позивача про те, що відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» та абз. 7 п. 8 р. 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону, тобто компенсація відпустки поліцейському за попередні роки, що передують року звільнення, не передбачена.
Не погодившись з вказаними доводами відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб, та в частині зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України виплатити ОСОБА_1 грошову  компенсацію  за  невикористану  ним  щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 15 діб у розмірі 6241,20 гривень. 
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом.
Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до п. 3 Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Так, питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
В свою чергу, виходячи зі змісту положень пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.02.2020 року по справі №818/1276/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач був звільнений з посади поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 31.05.2019 року.
З матеріалів справи вбачається, що в день звільнення позивачу була виплачена грошова компенсація за частину невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік у кількості 13 діб.
Відтак, в силу наведених правових приписів та встановлених обставин справи і, на що не звернув увагу суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, підстави для виплати позивачу компенсації за частину невикористаної відпустки за 2018 року, в межах спірних правовідносин, відсутні.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права
Керуючись, ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315,ст. 317 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року в адміністративній справі №160/10875/19- скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1   - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко