ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2020 р.                                                          Справа №921/438/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді                              Орищин Г.В.
суддів                              Данко Л.С.
                              Желіка М.Б.
секретар судового засідання Федорів Н.В.
розглянув апеляційну скаргу Тернопільської міської ради від 16.01.2020 за № 85/07
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2020 (суддя Гирила І.М.) про забезпечення позову
у справі № 921/438/19
за позовом Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д., м Тернопіль
до відповідача Тернопільської міської ради, м Тернопіль
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 
1) Управління культури і мистецтв Тернопільської міської ради, м. Тернопіль
2) Комунального підприємства фірми "Тернопільбудінвестзамовник" Тернопільської міської ради, м. Тернопіль
про визнання недійсними рішень Тернопільської міської ради №7/28/145 від 05.10.2018, №7/31/49 від 19.12.2018, №7/33/91 від 05.04.2019, №7/33/103 від 05.04.2019,

представники сторін в судове засідання не з`явилися

16.07.2019 до Господарського суду Тернопільської області звернулося Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. із позовом до Тернопільської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління культури і мистецтв Тернопільської міської ради та Комунального підприємства фірми (надалі – КП) "Тернопільбудінвестзамовник" про визнання недійсними наступних рішень Тернопільської міської ради:
- рішення Тернопільської міської ради №7/28/145 від 05.10.2018 "Про створення рекреаційної зони (парку) за адресою вул. Київська-Тарнавського";
- рішення Тернопільської міської ради №7/31/49 від 19.12.2018 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території рекреаційного призначення - парку за адресою вул. Київська-Тарнавського управлінню культури і мистецтв Тернопільської міської ради";
- рішення Тернопільської міської ради №7/33/91 від 05.04.2019 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га за адресою вул. Київська КП фірмі "Тернопільбудінвестзамовник" Тернопільської міської ради", із змінами відповідно до рішення Тернопільської міської ради від 06.06.2019 №7/35/117;
- рішення Тернопільської міської ради №7/33/103  від 05.04.2019 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4 га під будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою вул. Київська в оренду терміном на десять років, право на оренду земельної ділянки якої набуватиметься на аукціоні".
Позовні вимоги мотивовано тим, що спірні рішення Тернопільської міської ради стосуються земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні позивача з 1968 року та прийняті міською радою без попереднього вирішення питання про її вилучення у землекористувача у встановленому законом порядку.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2019 вказану позовну заяву (із врахуванням уточнень) було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №921/438/19.

15.08.2019 позивач подав до Господарського суду Тернопільської області заяву про забезпечення позову, згідно якої просив:
- заборонити Тернопільській міській раді та Виконавчому комітету Тернопільської міської ради вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 15,2600 га за адресою вул. Київська-Тарнавського в м. Тернополі;
- зупинити дію спірних рішень Тернопільської міської ради №7/28/145 від 05.10.2018, №7/31/49 від 19.12.2018, №7/33/91 від 05.04.2019, №7/33/103 від 05.04.2019;
- зупинити дію рішень, прийнятих після звернення з позовом до суду у даній справі, а саме: рішення Тернопільської міської ради №7/36/133 від 24.07.2019 "Про визначення земельної ділянки садівничому товариству робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д." та рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №741 від 31.07.2019 "Про впорядкування території визначеної для створення рекреаційної зони за адресою вул. Київська-Тарнавського". 
Заява про забезпечення позову обґрунтована наступним:
1) 24.07.2019 Тернопільська міська рада прийняла рішення №7/36/133, згідно з яким було вирішено вважати такими, що втратили чинність рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №555 від 22.09.1966 "Про виділення земельної ділянки для закладання колективного саду працівниками Тернопільського відділку Львівської залізниці", №224 від 10.04.1960 "Про закріплення земельної ділянки під закладку колективного саду працівників прокуратури Тернопільської області" та № 755 від 13.11.1969 "Про додаткове закріплення земельної ділянки для садового кооперативу Тернопільського відділення Львівської залізниці", тобто, тих рішень, на підставі яких у позивача виникло право користування зазначеною у позові земельною ділянкою;
2) 31.07.2019 Виконавчий комітет Тернопільської міської ради прийняв рішення №741, згідно з яким:
- зобов`язав позивача самостійно демонтувати тимчасові споруди та елементи огорожі території за адресою вул. Київська-Тарнавського в 30-ти денний термін з дня прийняття рішення;
- дав вказівку постійно діючій робочій групі організувати та провести роботи з демонтажу елементів огорожі та тимчасових споруд розміщених на території Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці "Ювілейне" за адресою вул. Київська-Тарнавського, визначеної для формування рекреаційної зони (парку), розташування багатоквартирних житлових будинків, супутніх об`єктів повсякденного обслуговування населення, комунальних об`єктів, окремих об`єктів загальноміського значення, орієнтовною площею до 16,5 га, в 30-ти денний термін після завершення терміну, вказаного в попередньому пункті даного рішення;
- дав вказівку Комунальним підприємствам "Електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло", "Тернопільводоканал", "Тернопільелектротранс", "Міськшляхрембуд", Приватному підприємству "Східний Масив", КЖЕП "Фаворит" виділити на вимогу робочої групи спеціалізовану техніку та засоби для проведення робіт з демонтажу тимчасових споруд;
- дав вказівку Тернопільському міському РЕМ забезпечити від`єднання тимчасових споруд від електропостачання;
- дав вказівку Управлінню житлово-комунального господарства, благоустрою та екології вжити всіх належних заходів по приведенню місць, на яких розташовувались тимчасові споруди, до належного стану та забезпечити фінансування проведення робіт з демонтажу;
- зобов`язав Тернопільське міське шляхове ремонтно-будівельне підприємство "Міськшляхрембуд" та КП "Тернопільська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" оформити проведення робіт з демонтажу та приймання на зберігання демонтованих споруд відповідними актами;
- визначив, що з метою забезпечення громадського порядку при виконанні робіт з демонтажу слід залучити працівників Тернопільського відділу поліції ГУНП у Тернопільській області;
- визначив, що повернення демонтованих тимчасових споруд здійснюється за умови компенсації виконаних робіт по демонтажу, транспортуванню та зберігання;
- покладав контроль за виконанням рішення на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та управління муніципальної поліції.
На думку заявника, вказані вище рішення №7/36/133 від 24.07.2019 та №741 від 31.07.2019 прийняті з метою ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі. Враховуючи наведені вище обставини, позивач стверджував, що дії відповідача і його виконавчого органу під час розгляду спору судом, у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову, знівелюють його право на ефективний захист порушених прав та право на справедливий суд.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.08.2019 зазначену вище заяву про забезпечення позову задоволено у повному обсязі. 
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 ухвалу місцевого господарського суду скасовано в частині зупинення дії рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 31.07.2019 №741 "Про впорядкування території визначеної для створення рекреаційної зони за адресою вул. Київська-Тарнавського"; в решті ухвалу залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 20.12.2019 рішення судів попередніх інстанцій скасовано в частині задоволення вимоги щодо заборони Тернопільській міській раді вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 15,2600 га за адресою вул. Київська-Тарнавського, а матеріали оскарження ухвали в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині судові рішення про задоволення вимог заяви про забезпечення позову також скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Направляючи матеріали оскарження ухвали на новий розгляд Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду погодився з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про те, що виправданим, адекватним та співмірним заходом забезпечення позову є заборона відповідачу вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 15,2600 га за адресою вул. Київська- Тарнавського. 
Однак рішення суддів попередніх інстанції у відповідній частині було скасовано з метою визначення земельної ділянки, стосовно якої повинний бути вжитий такий захід забезпечення позову. При цьому, суд касаційної інстанції погодився з наведеними у касаційній скарзі твердженнями Тернопільської міської ради про те, що саме лише визначення заборони на вчинення будь-яких дій щодо земельної ділянки площею 15,2600 га без зазначення її кадастрового номеру та/або без визначення меж та конфігурації, суміжних землекористувачів тощо, тобто без чіткого встановлення щодо якої ж конкретної земельної ділянки заборонено відповідачу вчиняти будь-які дії, фактично призводить до блокування вирішення земельних питань щодо будь-якої ділянки відповідного розміру (15,2600 га).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2020 заяву позивача про забезпечення позову від 15.08.2019 в частині заборони Тернопільській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки площею 15,2600 га за адресою вул. Київська-Тарнавського в місті Тернополі Тернопільської області задоволено. При цьому, на виконання вказівок Верховного Суду, місцевий господарський суд у резолютивній частині ухвали навів наступні ідентифікуючі ознаки земельної ділянки: «яка надана позивачу згідно рішення виконкому Тернопільської міської Ради депутатів трудящих №555 від 22.09.1966, виділена в натурі згідно Акту від 16.09.1967, затвердженого обласним відділом в справах будівництва та архітектури виконкому Тернопільської обласної ради депутатів трудящих, з врахуванням рішення 13 сесії 5 скликання Тернопільської міської ради №5/13/120 від 18.10.2007, та входить до складу земельних ділянок площами 10,5 га, 2 га та 4 га, щодо яких Тернопільською міською радою прийнято рішення №7/28/145 від 05.10.2018, №7/31/49 від 19.12.2018, №7/33/91 від 05.04.2019 та №7/33/103 від 05.04.2019».
Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що: 1) в матеріалах справи відсутні відомості про кадастровий номер належної позивачу земельної ділянки площею 15,2600 га, яка знаходиться за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавського; 2) матеріали справи також не місять відомостей про визначення меж та конфігурації, суміжних землекористувачів зазначеної земельної ділянки; 3) з матеріалів справи, в тому числі з доданих до оскаржуваних рішень планів (схем) місць розташування земельних ділянок площами 10,5 га, 2 га та 4 га, вбачається, що вони розташовані за адресою вул. Київська-Тарнавського, нанесені на схемі (викопіюванні на місцевості) суцільної земельної ділянки, по всій площі якої містяться відмітки "колективні сади", а на визначених територіях відображено знаходження рівноподілених земельних ділянок із будівлями. Вказане свідчить про те, що належна позивачу на праві постійного користування земельна ділянка площею 15,2600 га, яка знаходиться за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавсього у м. Тернополі входить до складу земельних ділянок площами 10,5 га, 2 га та 4 га щодо яких Тернопільською міською радою прийнято рішення №7/28/145 від 05.10.2018, №7/31/49 від 19.12.2018, №7/33/91 від 05.04.2019 та №7/33/103 від 05.04.2019, які були предметом судового розгляду у даній справі.
Місцевий господарський суд врахував, що станом на день прийняття постанови Верховного Суду від 20.12.2019 та постановлення оскаржуваної ухвали Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2020, Господарський суд Тернопільської області, ухваливши рішення від 11.12.2019, вирішив справу №921/438/19 по суті. Вказаним рішенням позов у даній справі задоволено в повному обсязі, однак у зв`язку із апеляційним оскарженням це судове рішення не набрало законної сили.
Враховуючи вказану обставину, вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.12.2019, а також враховуючи, що заходи забезпечення позову, в силу ст. 145 ГПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, місцевий господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду по суті заяви про забезпечення позову.

Відповідач, не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду від 10.01.2020, подав апеляційну скаргу, в якій послався на те, що вирішуючи заяву про забезпечення позову, місцевий господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими недоведені обставини, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим просив оскаржувану ухвалу скасувати.
У своїй апеляційній скарзі скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку, що виправданим, адекватним та співмірним заходом забезпечення позову є заборона відповідачу вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 15,2600 га за адресою вул. Київська – Тарнавського, оскільки:
1) суд взяв до уваги лише твердження позивача про те, що він є належним землекористувачем земельної ділянки по вул. Київська - вул. Ген. Тарнавського та не врахував, що такі твердження позивача не заслуговують на увагу;
2) рішення про необхідність застосування заходу забезпечення позову суд першої інстанції мотивує, посилаючись, зокрема, на довідку відділу у м. Тернополі міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за №265/1 17-18 від 27.02.2018, відповідно до якої згідно даних Державного земельного кадастру, у т.ч. державної статистичної звітності форми 6-ЗЕМ станом на 01.01.2016 за Тернопільським відділенням Львівської залізниці в графі 24 (колективне садівництво) обліковується земельна ділянка площею 15,2600 га. При цьому, судом проігнорована та обставина, що Тернопільське відділення Львівської залізниці не є позивачем у справі №921/438/19, а отже дану інформацію слід вважати такою, що не має відношення до цієї справи. Одночасно, в матеріалах справи відсутня сама довідка форми 6-ЗЕМ, натомість згаданий лист не може вважатись належним доказом жодного речового права на землю в розумінні вимог статті 125 Земельного кодексу України. Цей лист також не містить адреси, конфігурації та графічних матеріалів земельної ділянки, про яку стверджується в позовній заяві, що не дозволяє ідентифікувати про яку саме земельну ділянку йдеться, зокрема, незрозумілим з юридичної точки зору є термін «облікування», оскільки ні в Земельному кодексі, ні в Цивільному кодексу України такий термін не застосовується для визначення змісту речового права на майно;
3) намагаючись визначити земельну ділянку, щодо якої застосовується вжите судом обмеження, Господарський суд Тернопільської області в ухвалі від 10.01.2020 вказує на її площу 15,2600 га, проте, такий розмір площі є помилковим, оскільки згідно математичного розрахунку площа, про яку стверджує позивач та наводить суд в оскаржуваній ухвалі, з урахуванням рішення Тернопільської міської ради №5/13/120 від 18.10.2007 не може становити 15,2600 га (24,16 га – 8,74 га = 15,42 га);
4) відомості щодо земельної ділянки, зазначені судом першої інстанції для її ідентифікації, обґрунтовуються лише посиланням на прийняті в різні періоди часу рішення органів місцевого самоврядування та схеми (плани) розташування інших земельних ділянок без проведення їх аналізу та жодної прив`язки до конкретних адрес чи меж. З огляду на це, застосоване судом в оскаржуваній ухвалі формулювання носить виключно загальнопросторовий характер та містить тільки орієнтовну інформацію щодо тих ділянок, які розміщені в межах вулиць Київська і Тарнавського в м. Тернополі. Проте, розмір і межі даного мікрорайону міста не окреслюються лише цими земельними ділянками, що у свою чергу не дає практичної можливості ідентифікувати в межах цього мікрорайону саме ту ділянку, стосовно якої судом вжито захід забезпечення позову;
5) судом першої інстанції не враховано та не взято до уваги прийняті рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №515 від 16.08.1985 «Про закріплення земельної ділянки під будівництво 11-го мікрорайону по вул. Київській-15 Квітня», № 613 від 24.10.1986 «Про закріплення земельної ділянки по вул. К. Симоненка-Мануїльського під будівництво 12 мікрорайону», №66 від 15.02.1989 «Про закріплення земельних ділянок за організаціями міста та дозвіл на будівництво», ухвалу дев`ятої сесії двадцять першого скликання Тернопільської міської ради від 20.05.1991 «Про колективний сад «Ювілейний», рішення сесії міської ради № 5/4/70 від 24.11.2006 «Про розгляд подання прокурора м. Тернополя від 12.10.2006 за №7088», №7/28/145 від 05.10.2018 «Про створення рекреаційної зони (парку) за адресою вул. Київська-Тарнавського». Оспорювані у даній справі рішення органу місцевого самоврядування приймались на підставі зазначених рішень, які станом на сьогодні є чинними, ніким не скасовані, а тому відповідно до вимог ст.144 Конституції України підлягають до обов`язкового виконання;
6) системний аналіз норм процесуального законодавства свідчить про те, що заходи за заявою про забезпечення позову, яка подана до господарського суду після відкриття провадження у справі, можуть бути вжиті лише до завершення розгляду судом цієї справи. Водночас, 11.12.2019 розгляд даної справи Господарським судом Тернопільської області завершено ухваленням рішення. Отже, станом на 10.01.2020 для суду першої інстанції завершились встановлені частиною другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України часові рамки для забезпечення позову, що у свою чергу свідчить про неможливість вжиття цим судом заходів забезпечення позову у справі №921/438/19 після ухвалення рішення по суті спору.

Позивач та треті особи не виконали вимог ухвали суду від 27.01.2020 та не подали відзиву та письмових пояснень на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні, яке відбулося 03.03.2020, позивач та відповідач усно виклали свої доводи та вимоги з приводу апеляційної скарги, яка є предметом даного апеляційного провадження: відповідач підтримав свою скаргу, а позивач просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову у даній справі – без змін.
В судове засідання, призначене на 23.03.2020, сторони не з`явилися.
Разом з тим, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване його бажанням прийняти участь у подальшому розгляді справи та неможливістю явки в поточне судове засідання у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за № 211 «Про запобігання поширенню та території України коронавірусу COVID-19» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.03.2020 за № 19) та рішення Ради суддів України № 19 від 17.03.2020.
Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне:
1) ухвалою суду від 03.03.2020 явка сторін була визнана необов`язковою. Крім того, позиція відповідача достатнім чином викладена в апеляційній скарзі та підтримана ним усно у судовому засіданні 03.03.2020. В судове засідання 23.03.2020 опонент відповідача не забезпечив явку свого представника та не подав відзиву на апеляційну скаргу. Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що неможливість особистої явки відповідача не порушує його права на доведення перед судом власної позиції та на спростування позиції іншої сторони. При цьому, ні позивачем, ні відповідачем не наведено нових доказів чи доводів, які би потребували розгляду їх безпосередньо в судовому засіданні;
2) дане апеляційне провадження було відкрито 27.01.2020. Зважаючи на положення ч.2 ст. 273 ГПК України, процесуальний строк розгляду апеляційної скарги повинен був завершитись 27.02.2020. У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю члена судової колегії – судді Галушко Н.А., 03.03.2020 було проведено повторний автоматизований розподіл та введено в колегію суддів замість судді Галушко Н.А. суддю Данко Л.С. З огляду на вказану обставину, процесуальний строк розгляду апеляційної скарги почав перебіг заново. Однак, у випадку подальшого відкладення розгляду даної апеляційної скарги із врахуванням часу, необхідного на повідомлення всіх сторін про дату та часу нового судового засідання, процесуальний строк, передбачений ч.2 ст. 273 ГПК України може бути порушеним. При цьому, колегія суддів не вбачає необхідності виходу за межі цього процесуального строку із застосуванням розумних строків;
3) Західний апеляційний господарський суд вже відкладав розгляд даної апеляційної скарги за клопотанням скаржника (ухвала суду від 06.02.2020).
З огляду на вищенаведене, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги відповідача по суті, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо завершити без представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на наступне:

Як було зазначено вище, предметом позову у даній справі є визнання недійсними рішень Тернопільської міської ради №7/28/145 від 05.10.2018, №7/31/49 від 19.12.2018, №7/33/91 від 05.04.2019, №7/33/103 від 05.04.2019, а саме:

1) рішенням сесії Тернопільської міської ради №7/28/145 від 05.10.2018 "Про створення рекреаційної зони (парку) за адресою вул. Київська-Тарнавсього" було ухвалено: 
- сформувати рекреаційну зону (парк) на земельній ділянці загальною площею до 10,5 га за адресою вул. Київська - Тарнавського (п. 1 рішення);
- дозволити виконавчому комітету розробити детальний план території мікрорайону №14, який обмежений вул. Тарнавського, вул. Володимира Великого, вул. М. Липницького, вул. Київська (п. 2 рішення);
- внести відповідні зміни до Генерального плану міста та передбачити зону рекреації на зазначеній вище території (п. 3 рішення).
До позовних матеріалів позивачем додано копію висновку №15.30 від 03.10.2018, згідно з яким комісією Тернопільської міської ради вирішено сформувати рекреаційну зону (парк) на земельній ділянці загальною площею до 10,5 га за адресою вул. Київська - Тарнавського (п. 1 висновку); дозволено виконавчому комітету розробити детальний план території мікрорайону №14, який обмежений вул. Тарнавського, вул. Володимира Великого, вул. М. Липницького, вул. Київська (п. 2 висновку).

2) 19.12.2018 тридцять першою сесією сьомого скликання Тернопільської міської ради прийнято рішення за №7/31/49 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території рекреаційного призначення - парку за адресою вул. Київська - Тарнавського Управлінню культури і мистецтв Тернопільської міської ради", відповідно до якого, керуючись ст. ст. 50, 51, 52, 92 Земельного кодексу України, ст. ст. 25, 26, 47 Закону України "Про землеустрій", враховуючи висновок постійної комісії міської ради з питань містобудування, міська рада вирішила дати дозвіл Управлінню культури і мистецтв Тернопільської міської ради (код ЄДРПОУ 02230572) на складання проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території рекреаційного призначення - парку, з наданням земельної ділянки в постійне користування, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, площею до 10,5 га за адресою вул. Київська-Тарнавського.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття органом місцевого самоврядування цього рішення були: 
- адресована міському голові Управлінням культури і мистецтв Тернопільської міської ради (бульвар Т. Шевченка, 1, м Тернопіль) заява від 12.12.2018, з проханням надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 10,5 га для організації і встановлення меж території рекреаційного призначення - парку за адресою вул. Київська - Тарнавського в м. Тернополі. Така заява від імені Управління підписана Бабій Наталією Богданівною;
- доручення №870/04-22 від 11.12.2018, видане начальником Управління культури і мистецтв Тернопільської міської ради Смик Олександром Івановичем, на вчинення  головним спеціалістом Бабій Наталією Богданівною дій по представництву інтересів управління в Центрі надання адміністративних послуг;
- розрахунок потреби площі №792  за листопад 2018 року, виконаний КП "Місто", із змісту якого вбачається, що згідно ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій" п. 8 "Ландшафтні та рекреаційні території" табл 8.2, діючої містобудівної ситуації, погодження меж з землекористувачами, та натурних обмірів виконаних КП "Земельно-кадастрове бюро" площа земельної ділянки для організації і встановлення меж території рекреаційного призначення - парку Управління культури і мистецтв Тернопільської міської ради складає 10,5 га;
- план (схема) земельної ділянки, без присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки;
- висновок №21-94 від 12.12.2018 Постійної комісії з питань містобудування Тернопільської міської ради про надання дозволу Управлінню культури і мистецтв Тернопільської міської ради на складання проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території рекреаційного призначення - парку, з наданням в постійне користування, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, площею до 10,5 га за адресою вул. Київська- Тарнавського;
- документи підтверджуючі реєстрацію управління як юридичної особи.

3) 05.04.2019 тридцять третьою сесією сьомого скликання Тернопільської міської ради, за результатом розгляду звернення Комунального підприємства фірми "Тернопільбудінвестзамовник" Тернопільської міської ради, прийнято рішення за №7/33/91 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 2,0 га за адресою вул. Київська КП фірмі "Тернопільбудінвестзамовник" Тернопільської міської ради", відповідно до якого, керуючись ст. ст. 12, 92, 123 Земельного кодексу України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про землеустрій", Генеральним планом м. Тернополя, враховуючи висновок постійної комісії з питань містобудування, міська рада вирішила: 
- дати дозвіл Комунальному підприємству фірмі "Тернопільбудінвестзамовник" Тернопільської міської ради (код ЄДРПОУ 14055223) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 2,0 га в постійне користування для будівництва групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою вул. Київська, за рахунок земель не наданих в користування та не переданих у власність (п. 1 рішення);
- зобов`язано Комунальне підприємство фірму "Тернопільбудінвестзамовник" Тернопільської міської ради в шестимісячний термін подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зазначеної в п. 1 даного рішення, на розгляд міської ради (п. 2 рішення).
З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що підставою для його прийняття були: 
- адресована міському голові КП фірма "Тернопільбудінвестзамовник" заява від 03.04.2019, з проханням надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для будівництва багатоквартирного житлового будинку; 
- доручення б/н від 19.02.2018, видане КП фірма "Тернопільбудінвестзамовник", на вчинення інженером технічного нагляду Озерянському Б. П. дій щодо подачі та одержання документів у Центрі надання адміністративних послуг;
- Статут КП фірма "Тернопільбудінвестзамовник";  
- план (схема) земельної ділянки, без присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки;
- висновок Постійної комісії з питань містобудування Тернопільської міської ради про надання дозволу КП фірма "Тернопільбудінвестзамовник" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га в постійне користування для будівництва групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою вул. Київська, за рахунок земель не наданих в користування та не переведених у власність;
- документи підтверджуючі реєстрацію підприємства як юридичної особи.
Рішенням Тернопільської міської ради за №7/35/117 від 06.06.2019 (п. 3) було внесено зміни до рішення міської ради №7/33/91 від 05.04.2019 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 2,0 га за адресою вул Київська КП фірмі "Тернопільбудінвестзамовник" Тернопільської міської ради" та зазначено, що замість слів та цифр "до 2,0 га" слід читати "до 2,7 га".

4) 05.04.2019 на тридцять третій сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради прийнято рішення за №7/33/103 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4 га під будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою вул. Київська в оренду терміном на десять років, право на оренду земельної ділянки якої набуватиметься на аукціоні". Вказаним рішенням орган місцевого самоврядування, керуючись Законом України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо порядку проведення земельних торгів у формі аукціону", Земельним кодексом України, враховуючи висновок постійної комісії міської ради з питань містобудування, вирішив дати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 4,00 га під будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою вул. Київська в оренду терміном на десять років, за рахунок земель не наданих у користування та не переданих у власність, шляхом продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону.
Підставою для прийняття цього рішення був позитивний висновок Постійної комісії з питань містобудування Тернопільської міської ради на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4,00 га під будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою вул. Київська в оренду терміном на десять років, за рахунок земель не наданих у користування та не переведених у власність, шляхом продажу на земельних торгах у формі аукціону.
Як було зазначено вище, позовні вимоги у даній справі мотивовано тим, що спірні рішення Тернопільської міської ради стосуються земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні позивача з 1968 року та прийняті міською радою без попереднього вирішення питання про її вилучення у встановленому порядку у землекористувача.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Виходячи з положень ст. 136, 137 ГПК України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Співмірність передбачає дослідження господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвідношення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Як було зазначено вище, постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 20.12.2019 питання про забезпечення позову у даній справі було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції лише в частині вимоги щодо заборони Тернопільській міській раді вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 15,26 га за адресою вул. Київська-Тарнавського.
У своїй постанові Верховний Суд зазначив про те, що вищезазначений захід забезпечення позову є виправданим, адекватним та співмірним до позовних вимог у даній справі.
Водночас, Верховний Суд вказав, що земельна ділянка, стосовно якої повинний бути вжитий такий захід забезпечення позову, повинна бути належним чином ідентифікована, оскільки саме лише визначення заборони на вчинення будь-яких дій щодо земельної ділянки площею 15,26 га без зазначення її кадастрового номеру та/або без визначення меж та конфігурації, суміжних землекористувачів тощо, тобто без чіткого встановлення щодо якої ж конкретної земельної ділянки заборонено відповідачу вчиняти будь-які дії, фактично призводить до блокування вирішення земельних питань щодо будь-якої ділянки відповідного розміру (15,26 га).
Відповідно до ч.5 ст. 310 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Відповідно до ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає про неможливість перегляду судами першої та апеляційної інстанції при новому розгляді даної справи висновків суду касаційної інстанції щодо виправданості, адекватності та співмірності спірного заходу забезпечення позову. У даному випадку суди обмежені вказівками лише щодо необхідності належної ідентифікації земельної ділянки.
Таким чином, заперечення апелянта проти оскаржуваної ухвали в цій частині судовою колегією відхиляються.
Доводи скаржника про те, що позивач є неналежним землекористувачем спірної земельної ділянки, оскільки до справи не долучено будь-якого документа, передбаченого ст. 125 Земельного кодексу України, також не розглядаються судом апеляційної інстанції, оскілки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
З огляду на це, судова колегія не бере до уваги доводи скаржника про те, що довідка відділу у м. Тернополі міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за №265/1 17-18 від 27.02.2018 не є належним доказом у даній справі, який би підтверджував право позивача на користування спірною земельною ділянкою, а також відхиляє покликання скаржника на низку рішень виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо вирішення питань, пов`язаних із спірною земельною ділянкою, оскільки такі підлягають оцінці при вирішенні спору по суті.
В той же час, колегія суддів зазначає, що оцінці підлягають наступні доводи скаржника:
1) про помилковість площі земельної ділянки, щодо якої вживаються заходи забезпечення позову;
2) про те, що застосоване судом в оскаржуваній ухвалі формулювання щодо ідентифікації спірної земельної ділянки носить виключно загальнопросторовий характер та містить орієнтовну інформацію щодо тих ділянок, які розміщені в межах вулиць Київська і Тарнавського в м. Тернополі;
3) про неможливість вжиття судом заходів забезпечення позову у справі №921/438/19 після ухвалення рішення по суті спору.

Стосовно обґрунтованості забезпечення позову щодо земельної ділянки саме площею 15,26 га, колегія суддів зазначає таке:
З метою підтвердження наявності у Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. права постійного користування земельною ділянкою комунальної власності за адресою вул. Київська – вул. Ген.Тарнавського у м.Тернополі площею 15,26 га, позивач покликається на наступні документи: рішення виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих №555 від 22.09.1966; акт від 16.09.1967 про виділ земельної ділянки в натурі; рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2004 у справі №13/154-3022 та від 09.11.2010 у справі №15/63-971 (7/167-3397), які набрали законної сили; рішення Тернопільської міської ради від 18.10.2007 за №5/13/20; довідку Відділу у м. Тернополі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за №265/117-18 від 27.02.2018.
Так, рішенням Виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих №555 від 22.09.1966 за колективом працівників Тернопільського відділку Львівської залізниці закріплено земельну ділянку площею 24,16 га, в районі залізничного питомника, на північно-східній околиці міста для закладення колективного саду.
Обставини щодо набуття Садівничим товариством робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. у користування земельної ділянки площею 24,16 га на підставі зазначеного вище рішення виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих №555 встановлені судовими рішеннями від 09.03.2004 у справі №13/154-3022 та від 09.11.2010 у справі №15/63-971 (7/167-3397), які набрали законної сили.
18.10.2007 Тернопільською міською радою було прийнято рішення №5/13/20 "Про погодження місця розташування та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки площею до 8,74 га під будівництво торгово-розважального комплексу з закладами громадського харчування, обслуговування населення та групи багатоквартирних житлових будинків за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавського ТОВ "Ровекс", відповідно до якого вирішено вилучити з користування Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці "Ювілейне" земельну ділянку площею 8,74 га за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавського, враховуючи згоду землекористувача.
З огляду на наведене, відповідач стверджує, що площа земельної ділянки, про яку може вести мову позивач, повинна становити: 24,16 га – 8,74 га = 15,42 га.
Разом з тим, в матеріалах справи міститься довідка Відділу у м. Тернополі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за №265/117-18 від 27.02.2018, відповідно до якої згідно даних Державного земельного кадастру, у т. ч. державної статистичної звітності форми 6-ЗЕМ (станом на 01.01.2016), за Тернопільським відділенням Львівської залізниці в графі 24 (колективне садівництво) обліковується земельна ділянка площею 15,26 га.
Різницю між вказаними величинами (15,26 га та 15,42 га) позивач пояснює тим, що під час вилучення у Садівничого товариства земельної ділянки на підставі рішення Тернопільської міської ради від 18.10.2007 за №5/13/20, було проведено обміри цієї земельної ділянки та, у зв`язку з цим, актуалізовано її площу.
Таким чином, твердження позивача про необхідність застосування заходів забезпечення позову щодо земельної ділянки саме площею 15,26 га є достатньо обґрунтованими. При цьому, як було зазначено вище, питання пов`язані із встановленням належного землекористувача вказаної земельної ділянки, є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не можуть вирішуватися під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Стосовно формулювання, застосованого місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі щодо ідентифікації спірної земельної ділянки, колегія суддів зазначає таке:
Як вбачається з матеріалів справи, було встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами у даній справі, земельна ділянка площею 15,26 га, яка знаходиться за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавського у м. Тернополі не має кадастрового номера. Матеріали справи також не місять відомостей про визначення меж та конфігурації цієї земельної ділянки та її суміжних землекористувачів.
Поряд із цим, з доданих до оскаржуваних рішень планів (схем) місць розташування земельних ділянок площами 10,5 га, 2 га та 4 га, вбачається, що вони розташовані за адресою вул. Київська-Тарнавського, нанесені на схемі (викопіюванні на місцевості) суцільної земельної ділянки, по всій площі якої містяться відмітки "колективні сади", а на визначених територіях відображено знаходження рівноподілених земельних ділянок із будівлями (а.с. 20-21, 29-32, 35, т.2).
Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що земельна ділянка площею 15,26 га, яка знаходиться за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавсього у м. Тернополі та щодо якої позивач стверджує наявність у нього права на постійне користування, входить до складу земельних ділянок площами 10,5 га, 2 га та 4 га щодо яких Тернопільською міською радою прийнято рішення №7/28/145 від 05.10.2018, №7/31/49 від 19.12.2018, №7/33/91 від 05.04.2019 та №7/33/103 від 05.04.2019, які були предметом судового розгляду у даній справі. 
Вказаний висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки із поданих сторонами доказів жодним чином не вбачається тієї обставини, що сторони ведуть мову про різні земельні ділянки. З наданих сторонами доказів, пояснень та планів (схем) місць розташування земельних ділянок вбачається, що спір у даній справі стосується саме земельної ділянки, що розташована у м. Тернополі в межах вулиць Київської – Ген. Тарнавського – Володимира Великого – Овочевої та щодо якої у Публічній кадастровій карті України немає відомостей про її кадастровий номер, тип власності, цільове призначення та площу.
Висновок суду про те, що оскаржувані рішення Тернопільської міської ради стосуються земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні Садівничого товариства, випливає також і з фактичних правовідносин, що склалися між сторонами.
1) як згадувалося вище, рішенням Тернопільської міської ради від 18.10.2007 за №5/13/20 у Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці «Ювілейне» за його згодою було вилучено з користування частину земельної ділянки площею 8,74 га за адресою вул. Київська – Генерала Тарнавського;
2) після вилучення у позивача частини земельної ділянки на підставі рішення Тернопільської міської ради від 18.10.2007 за №5/13/20, у березні 2011 року позивач звернувся до Тернопільської міської ради з приводу оформлення документа, який підтверджує право постійного користування земельною ділянкою, що залишилася (а.с. 49, т.1). В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що вказана заява була розглянута Тернопільською міською радою;
3) згодом Тернопільською міською радою було прийнято рішення про створення за адресою вул. Київська-Тарнавського рекреаційної зони (парку), про надання дозволу на складання дозвільних документів щодо організації і встановлення меж цього парку, а також про відведення частини земельної ділянки під будівництво групи багатоквартирних житлових будинків, визнання недійсними яких є предметом позову у даній справі;
4) після звернення позивача із позовом у даній справі, Тернопільською міською радою було прийнято рішення №7/36/133 від 24.07.2019 "Про визначення земельної ділянки Садівничому товариству робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д." (а.с. 151, т.1), відповідно до якого ухвалено визначити Садівничому товариству земельну ділянку площею до 20 га на території Тернопільської міської об`єднаної територіальної громади в межах с. Малашівці Зборівського району взамін земельних ділянок за адресою вул. Київська – вул. Тарнавського. Вказане рішення, серед іншого, містить також покликання на рішення Тернопільської міської ради №7/28/145 від 05.10.2018 «Про створення рекреаційної зони (парку) за адресою вул. Київська-Тарнавського», яке є предметом оскарження у даній справі.
Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що відповідач володіє інформацією про наявність у користуванні позивача земельної ділянки за адресою вул. Київська-Тарнавського та про її місце розташування, а також вказують на те, що спірні рішення Тернопільської міської ради стосуються саме цієї земельної ділянки.
Про безпідставність відповідних доводів відповідача свідчить і попередження Управління муніципальної інспекції Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №3226/19.1 від 07.08.2019, адресоване позивачу, про необхідність проведення до 01.09.2019 демонтажу тимчасових споруд та огорожі за адресою вул. Київська - Тарнавського в м. Тернополі.
З огляду на наведене, на встановлену судом відсутність у спірної земельної ділянки кадастрового номера та на неможливість її ідентифікації за допомогою суміжних землекористувачів, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано застосував ті ідентифікуючі ознаки земельної ділянки, які випливають з матеріалів даної справи:
- земельна ділянка надана позивачу згідно рішення виконкому Тернопільської міської Ради депутатів трудящих №555 від 22.09.1966 та виділена в натурі згідно акту від 16.09.1967, затвердженого обласним відділом в справах будівництва та архітектури виконкому Тернопільської обласної ради депутатів трудящих, з врахуванням рішення 13 сесії 5 скликання Тернопільської міської ради №5/13/120 від 18.10.2007 (про вилучення 8,74 га);
- земельна ділянка входить до складу земельних ділянок площами 10,5 га, 2 га та 4 га, щодо яких Тернопільською міською радою прийнято рішення №7/28/145 від 05.10.2018, №7/31/49 від 19.12.2018, №7/33/91 від 05.04.2019 та №7/33/103 від 05.04.2019.
Інші ідентифікуючі ознаки земельної ділянки, з огляду на особливості спірних правовідносин (в т.ч. внаслідок давності їх виникнення), неможливо визначити.

Стосовно тверджень скаржника про порушення процесуального законодавства з огляду на неможливість забезпечення позову після вирішення справи по суті, колегія суддів зазначає наступне:
Дійсно, відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2019 у справі № 807/898/16 та у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 910/22712/17, з огляду на положення ст. 233 ГПК України, суд першої інстанції позбавлений процесуальної можливості забезпечити позов за наявності вже прийнятого ним рішення у справі, яким закінчується судовий розгляд справи по суті у цьому суді. Таким чином, питання про вжиття заходів забезпечення позову може бути розглянуто судом першої інстанції до вирішення справи по суті позовних вимог, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таке рішення може ухвалити суд апеляційної інстанції до вирішення справи в апеляційному порядку.
Водночас, особливістю вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову у даній справі є те, що такі заходи вживалися на виконання вказівок постанови Верховного Суду від 20.12.2019.
Так, рішення, яким було вирішено по суті спір у даній справі, було ухвалене Господарським судом Тернопільської області 11.12.2019, повний текст цього рішення складено 18.12.2019.
Постанова Верховного Суду про направлення на новий розгляд до суду першої інстанції заяви про забезпечення позову прийнята 20.12.2019. У вказаній постанові містяться вказівки, які в силу ч.5 ст. 310 та ст. 316 ГПК України є обов`язковими для судів під час нового розгляду справи.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що з врахуванням конкретних обставин даної справи, твердження скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, є передчасними.
Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2020 у справі №921/438/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Тернопільської міської ради – без задоволення.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 287, 288 ГПК України.
Матеріали оскарження ухвали повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено 01.04.2020.

Головуюча суддя          Г.В. Орищин

суддя          Л.С. Данко

суддя          М.Б. Желік