П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/298/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Бошкова Юлія Миколаївна  
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
22 червня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області в особі керівника апарату Косенко Марії Степанівни про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області в особі керівника апарату Косенко Майї Степанівни про визнання протиправним та скасування наказу.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року вказану позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України. 
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі ст. 123 КАС України.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Зокрема, на думку апелянта, судом, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі,  помилково застосовано норму щодо спеціального процесуального строку на звернення до суду, а саме ч.5 ст. 122 КАС України, оскільки даний позов не стосується питання звільнення з публічної служби, а є позовом про оскарження ненормативного акту індивідуальної дії, прийнятого суб"єктом владних повноважень. Апелянт наголошує, що оскаржуваний наказ є ненормативним актом індивідуальної дії, що поширює свою дію на позивача, однак не впливає на прийняття, проходження, припинення ним державної служби. На переконання апелянта, в даному випадку, відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України, для звернення до суду з даним позовом повинен встановлюватись шестимісячний строк.
Відповідачем на адресу апеляційного суду направлено відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він просить залишити оскаржувану ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлено обставини справи та надано їм обгрунтовану правову оцінку.
У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, підставою для звернення позивача з даним позовом до суду слугував протиправний, на його думку, наказ керівника апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації Косенко М.С. від 19.09.2019 року №55-К "Про внесення змін та доповнень до наказу т.в.о. керівника апарату районної державної адміністрації від 23.03.2018 року №19-к "Про звільнення ОСОБА_1 ""
Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, прийшов до висновку про залишення позовної заяви позивача без руху з підстав її невідповідності вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України. Так, судом відхилено доводи позивача про те, що спірні правовідносини не відносяться до категорії спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби для якої встановлюється місячний строк звернення до суду. Водночас позивачу надано строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви та наведення інших підстав для поновлення строку протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали.
19.02.2020 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. У поданій заяві представник позивача просив поновити строк звернення до суду, обґрунтовуючи яку зазначив, що керівником апарату РДА Косенко М.С. прийнято наказ від 19.09.2019 року № 55- К «Про внесення змін та доповнень до наказу т.в.о. керівника апарату районної державної адміністрації від 23 березня 2018 року № 19-к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким вирішено внести зміни та доповнення до пункту 1 Наказу 1 доповнивши словами та цифрами наступного змісту: «пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу». З вказаним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено 20.09.2019 року, однак, в порушення вимог чинного законодавства, його копію надано не було. 23.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Могилів-Подільської райдержадміністрацїї щодо отримання наказу від 19.09.2019 року № 55- К, а 24.09.2019 року - отримав копію запитуваного наказу. Крім того, повідомив, що 24.10.2019 року позивачем подано заяву, в якій просив скасувати оскаржуваний наказ. Відповіді на зазначену заяву він не отримав, тому вважає, що у відповідності до ст. 123 КАС України скористався правом врегулювати спір в позасудовому порядку. Враховуючи викладене вважає, що позивачем з поважних причин було пропущено строк звернення до суду.
Приймаючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущено, встановлений ст. 122 КАС України строк на звернення до суду. На переконання суду, в даному випадку застосуванню підлягає ч.5 ст. 122 КАС України, відповідно до якої, для звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. При цьому, з огляду на ненадання позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду та викладені обставини позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду на оскарження, суд прийшов до висновку, що не можуть бути визнані поважними причинами пропущення позивачем місячного строку звернення до суду, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.
Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.
Статтею 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
В той же час приписами частини 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, предметом оскарження у даній справі є наказ керівника апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації Косенко М.С. від 19.09.2019 року № 55- К «Про внесення змін та доповнень до наказу т.в.о. керівника апарату районної державної адміністрації від 23 березня 2018 року № 19-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
У відповідності до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Із наведеного вище слідує, що спір, який є предметом розгляду за даним позовом, виник між сторонами під час проходження відповідачем публічної (військової) служби.
Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції відносно того, що  в даному випадку застосуванню підлягає ч.5 ст. 122 КАС України, відповідно до якої, для звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Окрім того, процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Судом встановлено, що позивач дізнався про порушення своїх прав 24.09.2019 року (дата отримання оскаржуваного наказу, що не заперечується позивачем). Разом з тим, з адміністративним позовом до суду позивач звернувся лише 28.01.2020 року, тобто з пропуском строку на таке звернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Досліджуючи поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду, вказаних у заяві про поновлення строку, а також враховуючи обгрунтовання апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що жодних істотних і вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які б непереборно перешкоджали позивачу звернутись до суду або надавали б суду підстави обчислювати строк звернення до суду з іншої дати ніж з 24.10.2019 та вважати строк звернення до суду не пропущеним або пропущеним, але з поважних причин, ні позовна заява, ні додані до неї матеріали, а ні заява про поновлення пропущеного строку - не містять.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Таким чином, суд першої інстанції вірно зауважив, що поважність причин пропуску строку звернення до суду не може бути пов`язана з тим, що позивач не має юридичної освіти та не знає законодавства, оскільки така обставина не пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання позову до суду.
Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Таким чином враховуючи встановлені у справі обставини за результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не наведено жодних поважних причин його пропуску, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.
В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомиський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Граб Л.С.