Номер провадження: 33/813/647/20
Номер справи місцевого суду: 500/4685/19 
Головуючий у першій інстанції Волков Ю.Р. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Не погодившись з вказаною постановою суду, 26 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що про існування постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року дізнався 30 березня 2020 року з веб-сайту Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. 01 квітня 2020 року він звернувся до суду з клопотанням надіслати на його поштову адресу копію оскаржуваної постанови суду та 17 квітня 2020 року повнолітній член сім`ї скаржника отримав копію оскаржуваної постанови суду від 03 липня 2019 року. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити йому такий строк (а. с. 32-33).
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
З матеріалів справи вбачається, що постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року була винесена за відсутності ОСОБА_1 ..
При цьому, апеляційним судом встановлено, що 24 червня 2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який ОСОБА_1 підписав, отримав його копію та надав пояснення по суті правопорушення. Також останній був сповіщений про розгляд адміністративної справи на 02 липня 2019 року о 11.00 год. в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області, про що також розписався в протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 2).
Таким чином, апеляційний суд критично відноситься до посилань ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на те, що він не сповіщався про розгляд справи та що не отримував копію постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року, оскільки знаючи про складання відносно себе адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявності в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області адміністративної справи, ОСОБА_1 не звертався до суду в будь-який спосіб, щоб дізнатись про стан розгляду справи.
Матеріали справи також не містять будь яких відомостей відносно того, шо ОСОБА_1 02 липня 2019 року о 11.00 год. звертався до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, відповідно до сповіщення про розгляд справи в протоколі про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 зобов`язаний був цікавитись інформацією щодо складеного відносно нього адміністративного протоколу та рухом адміністративної справи учасником якої він є.
Апеляційний суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року лише 26 квітня 2020 року, більше ніж через дев`ять місяців після її винесення, тобто після спливу значного періоду часу.
Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений лише у разі, якщо коли він пропущений з поважних причин.
Крім того, вирішуючи питання щодо поважності пропуску строку на оскарження, апеляційний суд враховує правовий висновок Верховного суду України викладений в ухвалі по справі №5-45кз17 від 24 лютого 2017 року, відповідно до якого несвоєчасне отримання копії судового рішення саме по собі не може бути визнано поважною причиною пропуску строку. Визнати поважною причиною можливо лише в сукупності з іншими обставинами, обумовленими поважністю, з огляду на які цей строк було пропущено. Крім того, як зазначив ВСУ, особа має можливість реалізувати своє право на доступ до судових рішень через Єдиний державний реєстр судових рішень шляхом пошуку,  перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала ОСОБА_1 реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього законом строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, та не навів поважних та достовірних причин припуску такого строку, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Керуючись ст.  294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року – відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП – повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький