УХВАЛА
18 травня  2020 року
м. Київ
справа №453/804/19
провадження № 61-4234ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» на заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 серпня 2019 року  та на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року позивач АТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування якого посилалося на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 28 липня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі, визначеній у договорі. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилася загальна заборгованість за кредитом у розмірі 252 335,62 грн.
З урахуванням того, що кредитор на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, то позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 121 048,62 грн., яка складається з: 2 915,18 грн. - заборгованість за кредитом; 118 133,44 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 28 липня 2010 року до 30 липня 2018 року.
Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 13 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року позов АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 915,18 грн.
02 березня 2020 року АТ «КБ «Приват Банк» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 серпня 2019 року  та на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху  наданням строку на усунення недоліків, а саме: для надання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
У квітні 2020 року судом отримано уточнену касаційну скаргу АТ «КБ «Приват Банк».
Вивчивши уточнену касаційну скаргу та додані до неї матеріали, оскаржувані судові рішення, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За правилами статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження). Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Доводи уточненої касаційної скарги зводяться фактично до того, що судом апеляційної інстанції не було надано оцінку довідці про умови кредитування, а тому неправильно було застосовано постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та невраховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 грудня 2019 року у справі №572/1169/17, від 04 грудня 2019 року у справі №750/6058/17-ц, від 19 вересня 2019 року у справі №127/7543/17 та від 12 лютого 2020 року у справі №382/327/18-ц.
Однак, в постанові суд апеляційної інстанції, аналізуючи обставини справи, погодився з тим, що суд першої інстанції надав належну оцінку Довідці про умови кредитування з використання платіжної картки «Кредитка універсальна 55 днів пільгового періоду»,, Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «КБ «Приват Банк», врахувавши, що матеріали справи не містять доказів, що саме ці Витяг з тарифів та умов розуміла відповідач, підписуючи заяву-анкету, ознайомилася з ними та погодилася саме на такі умови виконання зобов`язання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки. Позовних вимог про стягнення відсотків за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання зобов`язання на підставі та у розмірах, передбачених статтями 625, 1048 ЦК України АТ «КБ «Приват Банк» заявлено не було.
Вищевикладене дає підстави для висновку, що доводи скаржника зводяться до формальної незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями та до переоцінки доказів, що в контексті статті 400 ЦПК України не входить до повноважень суду касаційної інстанції. Натомість, суди попередніх інстанції правильно застосували правовий висновок щодо застосування норми матеріального права у такого роду відносинах, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, оскільки відповідно до вказаного правового висновку не можуть бути складовими кредитного договору документи, які не містять підтвердження, що саме їх розуміла відповідач на момент укладення договору, на що і посилалися суди в ухвалених судових рішеннях. Крім іншого, висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими для застосування судами всіх інстанцій, оскільки в контексті статті 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» саме Велика Палата наділена повноваженнями формувати єдину правозастосовчу практику з приводу застосування певної норми права. 
За таких обставин у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки скаржник не обґрунтував належним чином потребу у касаційному перегляді судових рішень, а суди попередніх інстанцій правильно визначилися зі складом спірних цивільних правовідносин, нормами закону, які їх регулюють, та надали їм правильну оцінку.
Керуючись статтею 261, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» на заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 серпня 2019 року  та на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                  А. А. Калараш
В. М. Сімоненко
С. П. Штелик