Ухвала
 
03 червня 2020 року 
 
м. Київ
 
справа № 487/4561/17
провадження № 61-8156ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування майнової шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» (далі - ДП «ММТП»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал» (далі - ТОВ «Сісайд Термінал») про відшкодування майнової шкоди.
 
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Маn FE 410А», державний номер НОМЕР_1 із причепом «KRONE», державний номер НОМЕР_2 . Згідно з умовами договору найму (оренди) від 11 червня 2014 року ОСОБА_1 передав указаний транспортний засіб з причепом в оренду ТОВ «Зерноком Агроюг», яке на підставі договору від 01 січня 2016 року № Д-010116/2 та згідно товарно-транспортної накладної від 09 листопада 2016 року № 4728 здійснювало таким транспортом перевезення пшениці під керуванням водія ОСОБА_2 
10 листопада 2016 року близько 06 год. 00 хв. у м. Миколаєві за адресою: вул. Заводська, 23 на території ДП «ММТП» за участю вказаного вище транспортного засобу та тепловоза 4МЄ ЗТ, власником якого є ТОВ «Сісайд Термінал», під керуванням машиніста ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб «Маn FE 410А» отримав механічні пошкодження.
Посилаючись на те, що власником залізничних переїзду та колії, на яких сталася дорожньо-транспортна пригода, є ДП «ММТП», а причиною дорожньо-транспортної пригоди було невиконання останнім обов`язків щодо забезпечення безпеки руху на переїзді для усіх учасників, оскільки шлагбаум та світлофор, якими обладнаний переїзд, не працювали, наявність чергового працівника (сигнальника) забезпечена не була, також не забезпечено дотримання безпечних умов при зважуванні автомобіля на ваговій, просив відшкодувати майнову шкоду у розмірі 473 301,92 грн та покласти судові витрати на відповідача.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2018 року залучено до участі у справі як третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Ухвалою того ж суду від 24 січня 2019 року замінено первісного відповідача - ДП «ММТП» на належного відповідача - Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».
Ухвалою суду від 14 березня 2019 року замінено відповідача у справі - ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на належного відповідача - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП АМПУ»).
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 473 301,92 грн та понесені судові витрати в сумі 4 733,02 грн. 
Рішення суду мотивовано тим, що постановою Апеляційного суду Херсонської області від 13 березня 2017 року, матеріалами справи № 654/3556/16-п відносно ОСОБА_2 , підтверджено недотримання власником залізничної колії, на якій відбулась дорожньо-транспортна пригода ДП «АМПУ» свого обов`язку щодо забезпечення безпеки руху на переїзді для всіх учасників руху, що є у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 10 листопада 2016 року на цій колії, і спричинила завдання майнової шкоди позивачеві, розмір якої відповідно до висновку судового експерта Булаха І. О. від 20 січня 2017 року № 08/17 складає 473 301,92 грн, а тому є підстави для стягнення зазначеної суми з відповідача.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року апеляційну скаргу ДП «АМПУ» задоволено. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «АМПУ», треті особи: ТОВ «Сісайд Термінал», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди відмовлено.
Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що саме внаслідок порушення ДП «АМПУ» вимог щодо безпеки руху на залізничному переїзді сталася дорожньо-транспортна пригода. Крім того, суд першої інстанції не застосував норми закону щодо порядку відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та не звернув увагу на те, що безпосереднім учасником спірних правовідносин є, окрім власника пошкодженого транспортного засобу, ТОВ «Зерноком Агроюг» також володілець другого джерела небезпеки - ТОВ «Сісайд Термінал».
У травні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся з касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової шкоди у розмірі 473 301,92 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 250 = 525 500, 00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України постанова  Миколаївського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року не підлягає касаційному оскарженню.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сісайд Термінал», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування майнової шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак      Г. І. Усик