УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
27 травня 2020 року 
м.Київ
справа №200/4774/19-а
провадження №К/9901/13136/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Шарапи В.М.
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2019, постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 і ухвалу Верховного Суду від 17.04.2020 у справі №200/4774/19-а за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення, 
у с т а н о в и в:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила: визнати незаконним рішення про стягнення суми пенсії в розмірі 40 641,54 грн.; скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.02.2019 № 822096 у повному обсязі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2019, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 у задоволені позову відмовлено.
25.09.2019 позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі № 200/4774/19-а.
Ухвалою Верховного Суду від 09.10.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі № 200/4774/19-а з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
18.02.2020 позивачем повторно направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі № 200/4774/19-а.
Ухвалою Верховного Суду від 24.02.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі №200/4774/19-а з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 333 КАС України.
05.03.2020 позивачем направлено касаційну скаргу до Верховного Суду на ухвалу Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №200/4774/19-а.
Ухвалою Верховного Суду від 17.04.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №200/4774/19-а за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення.
18.05.2020 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2019, постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 і ухвалу Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 200/4774/19-а.
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Зазначена норма процесуального закону є імперативною, жодних винятків з неї не передбачено.
Враховуючи, що вже є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі № 200/4774/19-а, повторний розгляд питання про відкриття касаційного провадження на вказані судові рішення у цій справі є неможливим.
Щодо можливості касаційного оскарження ухвали Верховного Суду від 17.04.2020, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.
За приписами ч. 1 ст. 359 КАС України ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Законодавством не передбачена можливість оскарження ухвали касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження.
При цьому, Верховний Суд віддає перевагу застосуванню принципу res judicata. Так, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, § 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (§ 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12.07.2007 у справі «Stankov v. Bulgaria»).
Порушення п. 1 ст. 6 Конвенції констатував ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» (№32053/13, § 46). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-X).
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03, § 42)).
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/39 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням ЄСПЛ від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Brumarescu v. Romania» судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого й те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.
З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження у цій справі треба відмовити.
Керуючись ст. 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2019, постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 і ухвалу Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 200/4774/19-а.
2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач                                                                      А.А. Єзеров
Суддя                                                                                          В.М. Кравчук
Суддя                                                                                          В.М. Шарапа