Справа № 991/2930/20
Провадження №11-сс/991/391/20
Слідчий суддя: ОСОБА_1 
Доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
 
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
 
У Х В А Л А
Іменем України 
 
14 травня 2020 року                                                                                 м. Київ 

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_2 ,
суддів                                              ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_5 ,
особи, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08 квітня 2020 року про відмову у відкритті провадження за його скаргою на постанову детектива НАБ України ОСОБА_7 від 13.03.2020 про відмову у задоволенні клопотання про призначення захисника у кримінальному провадженні № 52019000000001042, 
                                               ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного судового рішення
і встановлені судом першої інстанції обставини
       До Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08.04.2020, якою відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на постанову детектива НАБ України ОСОБА_7 від 13.03.2020 про відмову у задоволенні клопотання про призначення йому захисника у кримінальному провадженні № 52019000000001042.
Ухвалу слідчий суддя мотивувала наступним. Вимога ОСОБА_6 , з якою він звернувся до детектива Національного антикорупційного бюро та за результатами розгляду якої йому відмовлено, не містить прохання виконати процесуальну дію, оскільки забезпечення детективом потерпілому представника Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено, тобто детектив не наділений обов`язком вчинити таку процесуальну дію. В той же час оскарження рішення детектива за результатами розгляду клопотання про призначення представника потерпілому до слідчого судді в порядку, визначеному ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачено. Враховуючи, що скарга подана на бездіяльність детектива, яка не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, слідча суддя відмовила у відкритті провадження за його скаргою.
Разом з цим, слідча суддя роз`яснила ОСОБА_6 його право та порядок самостійно звернутися до відповідного Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Вимоги апеляційної скарги
і узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із вказаною вище ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій прохає її скасувати та захистити його конституційне право на безоплатну вторинну правову допомогу, що передбачені ст. 55 Конституції України та ст. 56 КПК України. Вважає, що слідчим суддею не забезпечено судовий захист його прав як потерпілого на представництво адвокатом Центру безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_6 у судовому засіданні у режимі відеоконференції підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, прохав її задовольнити.
Детектив ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився. Надав письмову заяву, в якій прохав судове засідання провести за його відсутністю. До заяви детективом додано копію оскаржуваної постанови від 13.03.2020.
Прокурор належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, у судове засідання не з`явився.
Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши особу, яка подала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. Основний Закон визначає, що у випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Відповідно до ст. 63 зазначеного Закону, засуджений користується всіма правами людини та громадянина, за винятком обмежень, визначених законами України та встановленими вироком суду. 
Основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Відповідно до ч. 1. ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Пунктом 17 частини 1 статті 3 КПК України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Згідно зі ст. 40 КПК України слідчий, серед іншого, наділений повноваженням приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Статтею 20 КПК України забезпечено право на захист підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого, а щодо безоплатної правової допомоги – стосовно підозрюваного та обвинуваченого. 
Права потерпілого визначені ст. 56 КПК України, зокрема, право мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг.        Потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником (ч. 1 ст. 58 КПК України).

Частиною 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: 1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; 2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; 3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його. 
Статтею 52 КПК України визначені підстави забезпечення обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні. 
Так, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України про «Про безоплатну правову допомогу» ОСОБА_6 відноситься до категорії осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, оскільки засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі. Таке право він може реалізувати в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 18 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» - шляхом подання звернення до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції. 
       В той же час, у кримінальному провадженні № 52019000000001042 від 21.11.2019 ОСОБА_8  має статус потерпілого. Наведеними нормами процесуального законодавства визначений порядок обов`язкової участі захисника та обов`язок слідчого (детектива) забезпечити право на захист виключно підозрюваному та обвинуваченому, а не потерпілому.
У даному випадку, детективом ОСОБА_7 було розглянуто клопотання ОСОБА_6 та винесено відповідну постанову від 13.03.2020, в якій він обґрунтував відмову у залученні захисника потерпілому ОСОБА_6 , роз`яснивши право на власний розсуд запросити до участі свого представника, в тому числі із числа адвокатів центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Із таким рішення детектива ОСОБА_6 не погодився і оскаржив її на підставі ст. 303 КПК України слідчому судді. 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому колегія суддів враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема – бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. 
Із системного аналізу ст. ст. 40, 52, 56, 303 КПК України вбачається, що слідчим суддею здійснюється судовий контроль у випадку допущення слідчим бездіяльності, яка полягає у нездійсненні останніми відповідних процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити. Враховуючи те, що залучення захисника у кримінальному провадженні є особистим правом потерпілого, а не обов`язком детектива, у даному випадку ОСОБА_6 оскаржується рішення детектива, що не підлягає оскарженню слідчому судді в порядку ст. 303 КПК України. 
З огляду на зазначене, слідча суддя прийшла до вірного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 як такої, що подана на рішення, яке не підлягає оскарженню. 
Також колегія суддів враховує дотримання з боку слідчої судді прав ОСОБА_6 , який засуджений до покарання, та роз`яснення про порядок самостійного звернення до відповідного Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Зазначена позиція слідчого судді повністю узгоджується із метою і завданнями кримінально-виконавчого законодавства України.
В свою чергу, колегія суддів, також вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_6 наказом № 481/03 від 18.10.2019 Івано-Франківським місцевим центром безоплатної вторинної правової допомоги за його зверненням забезпечено представництво захисника цього центру, яке, на його погляд, здійснюється неефективно. 
Порядок оскарження рішень щодо надання безоплатної правової допомоги регламентується статтями 30, 31 Закону України "Про безоплатну правову допомогу". Зокрема, рішення Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до суду. Дії та бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду звернень про надання безоплатної правової допомоги, надання неякісної правової допомоги можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до суду. 
На підставі наведеного Суд додатково роз`яснює  ОСОБА_6  можливість оскарження дії/бездіяльність посадових і службових осіб, які, на його думку, порушують порядок та строки розгляду його звернень або надання правової допомоги неякісно - до суду в порядку адміністративного судочинства. 

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
З урахуванням наведеного колегією суддів приходить до висновку, що рішення слідчої судді Вищого антикорупційного суду у формі ували від 08.04.2020 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки підстави для відкриття провадження за скаргою ОСОБА_6 на рішення детектива від 13.03.2020, що не підлягає оскарженню слідчому судді в порядку ст. 303 КПК України, відсутні. А тому підстав для її скасування немає. 
Керуючись статтями 303, 304, 376, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів –
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду 08 квітня 2020 року про відмову у відкритті провадження за його скаргою на постанову детектива НАБ України ОСОБА_7 від 13.03.2020 про відмову у задоволенні клопотання про призначення захисника у кримінальному провадженні № 52019000000001042 – залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08 квітня 2020 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                                                   ОСОБА_2 
Судді:                                                                                     ОСОБА_3 

        ОСОБА_4