ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 травня 2020 року           справа №360/5077/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,  розглянув в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 р. (повне рішення суду складено 13 березня 2020 року  у м. Сєвєродонецьк)  у справі  № 360/5077/19 (головуючий І інстанції суддя К.О. Пляшкова)  за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Національної поліції в Луганській області  про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,

                                                 ВСТАНОВИВ:

 Позивач 02.12.2019 року звернувся до суду з  позовною заявою, в якій просив:
 1) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 04.11.2019 № 2878 «Про покарання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_1 »;
2) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 04.11.2019 № 1075 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 ;
3) поновити позивача на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Луганській області з 04.11.2019;
4) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту фактичного звільнення з 05.11.2019 по час прийняття судового рішення про поновлення на роботі (а.с. 3-15).
Рішенням  Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі  № 360/5077/19   у задоволенні позову відмовлено (а.с. 166-172).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким   задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 176-181).
В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує на те, що відповідачем  не було надано юридичної оцінки порушенням службової дисципліни окремими працівниками ГУНП, що було зазначено в наказі «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії»; в склад дисциплінарної комісії з проведення службового розслідування не були включені представники громадськості, психолог, розгляд справи не здійснювався у відкритому засіданні, позивач не запрошувався та участі в ній не приймав; було порушено право позивача на захист; не були опитані свідки; не враховано при визначенні висновків службового розслідування обставин, що пом`якшують відповідальність; безпідставне зазначення обставин, що обтяжують відповідальність поліцейського; упереджене ставлення відповідача до прийняття рішення про звільнення позивача; відповідачем застосовано до позивача найсуворіший вид з дисциплінарних стягнень.
Вказує на те, що оцінка судом мотивів та обґрунтованості оскаржуваного рішення відповідача не є втручанням у дискреційні повноваження органу. 
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наводить аналіз нормативно-правовим актам, які регламентують діяльність працівника поліції відносно обставин цієї справи, висловлює згоду з мотивувальною частиною судового рішення і просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, має статус учасника бойових дій, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 16-17, 19-20).
Капітан поліції ОСОБА_1 з 05 серпня 2007 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах атестованого складу, з 07 листопада 2015 року по 04 листопада 2019 року проходив службу в Національній поліції України, зокрема з 16 квітня 2018 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Луганській області, що підтверджено копіями трудової книжки та довідки про проходження служби (а.с.18, 63).
Наказом ГУНП в Луганській області від 04 листопада 2019 року № 2874 призначено проведення службового розслідування у формі письмового провадження за фактом надзвичайної події, під час якої відносно капітана поліції ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали та можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників ГУНП в Луганській області.
Проведення службового розслідування доручено дисциплінарній комісії у складі: голова комісії: заступник начальника Головного управління - начальник слідчого управління ГУНП в Луганській області полковник поліції ОСОБА_2 ; заступник голови комісії: заступник начальника відділу СУ ГУНП в Луганській області майор поліції ОСОБА_3 ; члени комісії: старший слідчий СУ ГУНП в Луганській області підполковник поліції ОСОБА_4 , старший інспектор з ОД ВІОС УКЗ ГУНП в Луганській області підполковник поліції ОСОБА_5 , інспектор ВІОС УКЗ ГУНП в Луганській області підполковник поліції ОСОБА_6 , старший оперуповноважений Луганського управління ДВБ НП полковник поліції ОСОБА_7 (а.с. 53).
Підставою призначення службового розслідування став рапорт від 04 листопада 2019 року начальника УКЗ ГУНП в Луганській області підполковника поліції ОСОБА_8 про те, що 03 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 працівника УПП в Луганській області ДПП винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за скоєння правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, та складено протокол про правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП і при  цьому ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду щодо виявлення або спростування стану алкогольного сп`яніння (а.с.52).
З наказом про призначення проведення службового розслідування ОСОБА_1 04 листопада 2019 року ознайомлений під підпис, що підтверджено відповідним написом на наказі.
В ході проведення службового розслідування з УПП в Луганській області отримано відеозаписи з відеореєстраторів працівників УПП в Луганській області ДПП та копії адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , у тому числі: протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП, постанови за частиною першою статті 126 КУпАП, рапорту, пояснень; отримано пояснення від: інспектора ВІОС УКЗ ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 , старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ ГУНП в Луганській області ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , командира взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП ОСОБА_11 , поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ОСОБА_12 , поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ОСОБА_13 , начальника відділу СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_14 ; складено характеристику на ОСОБА_1 ; отримано інформацію про дисциплінарні стягнення та заохочення позивача; вивчено службову документацію про ознайомлення особового складу СУ ГУНП в Луганській області зі змістом та вимогами законів України, нормативних актів НПУ та МВСУ (а.с. 56-62, 103, 64-72, 74, 82, 83-90).
За наслідками проведення службового розслідування дисциплінарною комісією 04 листопада 2019 року здійснено висновок за фактом події, під час якої відносно капітана поліції ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали та можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників ГУНП в Луганській області та визначений склад дисциплінарної комісії, який 04 листопада 2019 року затверджено начальником ГУНП в Луганській області полковником поліції ОСОБА_15 (а.с. 92).
Як зазначено у висновку службового розслідування, дисциплінарною комісією вивченням службової документації, опитуванням поліцейських, переглядом відеозаписів встановлено, що 03 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 поліцейськими УПП в Луганській області ДПП винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за скоєння адміністративного порушення за частиною першою статті 126 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропоновано у встановленому законом порядку пройти медичний огляд, від якого він у присутності свідків категорично відмовився. Крім того, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та від підпису про ознайомлення з адміністративними матеріалами.
Під час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 поводив себе нетактовно та зухвало, розмовляв у підвищеному тоні, умисно затягував процедуру проходження огляду, постійно питав про свій статус «чи затриманий він», не надавав свої повні анкетні дані та документи з метою уникнення відповідальності, а також відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючі зібрані під час проведення службового розслідування матеріали, встановлено факт грубого порушення вимог частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018            № 2337-VІІІ, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, вимог пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, старшим слідчим відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Луганській області капітаном поліції ОСОБА_1 , що виразилося у недотримані норм професійної етики, відмові в наданні своїх повних анкетних даних з метою уникнення адміністративної відповідальності , а також відмові у виконанні законних вимог поліцейських щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Наказом ГУНП в Луганській області від 04 листопада 2019 року № 2878 «Про покарання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_1 » за порушення вимог частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, вимог пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у недотримані норм професійної етики, відмові в наданні своїх повних анкетних даних та документів з метою уникнення адміністративної відповідальності, а також відмові у виконанні законних вимог поліцейських щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння, старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції (а.с. 31).
На підставі наказу ГУНП в Луганській області від 04 листопада 2019 року № 2878 наказом ГУНП в Луганській області від 04 листопада 2019 року № 1075 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Луганській області за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 04 листопада 2019 року (а.с. 28).
З наказами про покарання та по особовому складу позивач ознайомлений під підпис 04 листопада 2019 року, що підтверджено відповідними відмітками на цих наказах.
Спірним у даній справі є правомірність  прийняття відповідачем  наказів від 04.11.2019 № 2878 «Про покарання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_1 » та наказу   від 04.11.2019 № 1075 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 .
При вирішенні  справи  суд виходить з наступного.
До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (далі - Статут), Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила), Порядку проведення службових розслідувань у національній поліції (далі - Порядок) та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (далі - Положення), затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893.  
Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Частиною першою статті 64 Закону № 580-VIII встановлено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
За приписами пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Статут.
Частинами першою та другою статті 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Частиною 3 статті 1 Статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:
бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1);
знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (пункт 2);
поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень (пункт 3);
утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (пункт 6);
утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини (пункт 7);
поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень (пункт 11).
За унормуванням частини першої статті 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (частина перша статті 12 Статуту).
Зміст частин першої-третьої статті 13 Статуту визначає, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Статуту окреслено:
- службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (частина перша);
- службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (частина друга);
- службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (частина третя);
- підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частина четверта);
- службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина шоста);
- порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина 10).
Частинами першою - третьою статті 15 Статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.
До складу дисциплінарних комісій можуть також включатися представники громадськості, які мають бездоганну репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет.
Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України (частина сьома статті 15 Статуту).
Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. До складу дисциплінарних комісій можуть також включатися представники громадськості, які мають бездоганну репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет (ч.ч. 2, 3 ст. 15 Статуту).
За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією (частина десята статті 15 Статуту).
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (частина п`ятнадцята статті 15 Статуту).
Статтею 16 Статуту встановлені строки проведення службового розслідування, частиною першою якої встановлено, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Відповідно до частин першої - другої статті 18 Статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;
4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
5) користуватися правничою допомогою.
Статтею 19 Статуту передбачений порядок застосування дисциплінарних стягнень, частиною першою якої передбачено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частина третя статті 19 Статуту).
За правилами частини четвертої статті 19 Статуту обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського (частина п`ята статті 19 Статуту).
Частиною шостою статті 19 Статуту обумовлено, що обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції (частина сьома статті 19 Статуту).
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частина восьма статті 19 Статуту).
Згідно з частинами першою, дев`ятою статті 19 Статуту повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.
Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.
Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується (ч. 1,3 статті 20 Статуту).
Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Таким чином, притягненню поліцейського до дисциплінарної відповідальності передує проведення службового розслідування, в ході якого дисциплінарна комісія зобов`язана своєчасно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановити причини та умови його вчинення, вину, ступінь тяжкості дисциплінарного проступку, дані, що характеризують особу поліцейського, обставини, що пом`якшують та обтяжують його вину тощо. 
Склад дисциплінарної комісії, форму службового розслідування визначає керівник одночасно з призначенням службового розслідування.
Всі встановлені службовим розслідуванням обставини та заходи, вжиті дисциплінарною комісією з метою встановлення всіх обставин дисциплінарного проступку, обов`язково мають бути зазначені у висновку службового розслідування.
Поліцейський, стосовно якого здійснюється службове розслідування, має право брати безпосередню участь у його проведенні шляхом, зокрема надання пояснень щодо обставин справи, наводити свої міркування, подавати заяви та клопотання, приєднувати докази до матеріалів службового розслідування. При цьому у висновку службового розслідування в обов`язковому порядку мають бути відображені такі пояснення особи, її заперечення, клопотання, а також мотиви їх відхилення чи задоволення.
 Матеріалами справи підтверджено, що наказом керівника ГУНП в Луганській області від 04 листопада 2019 року № 2874 призначено проведення службового розслідування у формі письмового провадження та визначено склад дисциплінарної комісії. 
З наказом про призначення проведення службового розслідування ОСОБА_1 04 листопада 2019 року ознайомлений під підпис, що підтверджено відповідним написом на наказі.
В апеляційній скарзі позивач висловлює свою незгоду з цим наказом, оскільки вважає, що до складу дисциплінарної комісії безпідставно не включені представники громадськості, розгляд справи мав здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні, на яке мав бути запрошений позивач.
Однак, такі твердження є безпідставними, оскільки згідно з положеннями частин третьої та десятої статті 15 Статуту включення представників громадськості до складу дисциплінарної комісії та призначення дисциплінарної справи до розгляду у відкритому засіданні є правом керівника ГУНП в Луганській області, а не його обов`язком.   Позивач після ознайомлення з цим наказом не висловив жодних зауважень ані щодо складу дисциплінарної комісії, ані щодо форми дисциплінарного розслідування, за оскарженням цього наказу позивач також не звертався.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Такі висновки у повній мірі спираються на зібрані в ході службового розслідування докази, зокрема, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які складали матеріали про допущені позивачем адміністративні правопорушення, пояснення цих поліцейських, а також пояснення працівників ВІОС УКЗ ГУНП в Луганській області, які також виїзжали на місце події за участю позивача.
При цьому, позивач в ході службового розслідування надав особисті пояснення, не подавав будь-яких матеріалів та не заявляв жодних клопотань, що стосуються обставин дослідження, та спростовують факт вчинення ним дисциплінарного проступку. Тому твердження позивача про неповноту та необ`єктивність службового розслідування не відповідають фактичним обставинам справи  (а.с. 68).
Крім того, висновок дисциплінарної комісії про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 806/2555/17, що відмова поліцейського від проходження медичного огляду на стан сп`яніння під час складання протоколу за правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, по суті є скоєнням дисциплінарного проступку.
Суд зауважує, що відмова позивача від виконання законних вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння безсумнівно принижує високе звання поліцейського, яке мав скаржник, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського.
Що стосується відмови ГУНП в Луганській області у наданні позивачу за його заявою копії матеріалів службового розслідування, якою позивач обґрунтовує порушення права на захист, суд вважає за необхідне зауважити, що така заява подана позивачем вже після закінчення службового розслідування та звільнення позивача зі служби в поліції, тому така обставина не може підтверджувати порушення прав позивача під час проведення службового розслідування.
Щодо доводів апелянта  стосовно порушення строків проведення службового розслідування, то вони також не підлягають задоволенню.
Статтею 16 Статуту визначені граничні строки проведення службового розслідування, проте, відсутні будь-які застереження щодо мінімальних строків, протягом яких службове розслідування має тривати. Суд вважає, що уданому випадку визначальним є досягнення мети проведення службового розслідування, об`єктивне з`ясування всіх обставин події, а також обставин, що мають значення при притягненні особи до дисциплінарної відповідальності. З вищеописаних матеріалів службового розслідування судом встановлено, що всі визначені чинним законодавством для обов`язкового з`ясування обставини встановлені відповідачем протягом одного робочого дня - 04 листопада 2019 року, що жодним чином не порушує вимог Статут та Порядку.
Оскільки позивачем суду не надано доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, та не встановлено таких обставин й під час розгляду даної справи, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем у повній мірі дотриманий порядок проведення службового розслідування.
Що стосується тверджень позивача щодо неврахування відповідачем під час визначення виду стягнення характеру проступку, обставин, що пом`якшують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, вони також не відповідають дійсності, оскільки всі вказані обставини знайшли своє відображення у висновку службового розслідування, відповідно, й враховані керівником під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
Що стосується тверджень апелянта щодо суворості обраного керівником ГУНП в Луганській області виду покарання (дисциплінарного стягнення),  то суд зауважує, що  Статут не визначає послідовності чи черговості накладення стягнень за ступенем їх суворості, не пов`язує вид дисциплінарного стягнення з тяжкістю вчиненого дисциплінарного проступку. Єдине застереження щодо суворості дисциплінарного стягнення, яке містить Статут, стосується випадку притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок (частина дванадцята статті 19 Статуту).
Відсутність такої черговості чи послідовності у виборі виду стягнення, наділяє керівника правом самостійно визначити вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення. Дискреційне право органу обумовлене певною свободою (вільним адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Отже, з вищевикладеного слідує, що звільненні із служби в поліції є одним з видів дисциплінарного стягнення, яке може бути застосоване до поліцейського за вчинення дисциплінарного проступку.
За таких обставин твердження позивача та його представника, що керівник ГУНП в Луганській області мав застосувати менш суворий вид дисциплінарного стягнення, є безпідставними.
У свою чергу, судом з висновку службового розслідування встановлено, що вид дисциплінарного стягнення визначений позивачу, з урахуванням всіх обставин, що мали значення для прийняття цього рішення, зокрема з урахуванням даних, що характеризують особу позивача з позитивного боку, його попередньої поведінки, ставлення до службових обов`язків, тобто з урахуванням обставин, що пом`якшують відповідальність позивача.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов правомірного і об`єктивного висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог  відмовив. Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок беззаперечним  з правової точки зору.
Частиною першою та другою  статті 77 КАС України  встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
І відповідачем у даних правовідносинах доведено, що видані  накази від 04.11.2019 № 2878 «Про покарання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_1 » та наказ  від 04.11.2019 № 1075 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 є правомірними.
Вимоги щодо поновлення позивача на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Луганській області з 04.11.2019 та стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту фактичного звільнення з 05.11.2019 по час прийняття судового рішення про поновлення на роботі є похідними від попередніх, тому  також не підлягають задоволенню.
З урахуванням вищевикладеного,  суд апеляційної інстанції  дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно і повно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 
  
                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу    ОСОБА_1  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 р. - залишити без задоволення.
Рішення     Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 р.    у справі  № 360/5077/19    - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.  
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повне судове рішення складено 6 травня 2020 року.

Головуючий  суддя                                                                    Г.М. Міронова 
                                                                                                                                       
Судді                                                                                           Т.Г. Арабей

                                                                                                    І.В. Геращенко