Номер провадження: 22-ц/813/4020/20 
Номер справи місцевого суду: 520/7337/19
Головуючий у першій інстанції Бескровний  Я. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.
за участю секретаря судового засідання: Бикової К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну представника ОСОБА_1  адвоката Довбишева Дмитра Олександровича на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2019 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 

                                         В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом, який вподальшому уточнив, до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовна заява мотивована тим, що 23.05.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів, під керуванням позивача та відповідача.
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 04.10.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП.
Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу мерседес-бенз віто НОМЕР_1 вартість ремонту складає 142360,67 грн. ТДВ «СТ «Домінанта» відшкодувала на користь позивача лише 64 919,69 грн.
За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача залишок невідшкодованих збитків на ремонт автомобіля у розмірі 77 440, 98 грн., витрати які він поніс на визначення вартості завданої шкоди, які складають 1500 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн.
Разом з тим, позивач просив застосувати заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на транспортний засіб Merсedes-benz, модель Vito 109 CDI, VIN-код НОМЕР_2 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 2148, державний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований та належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 27 травня 2019 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на автомобіль Merсedes-benz, модель Vito 109 CDI, VIN-код НОМЕР_2 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 2148, державний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований та належить ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Довбишев Дмитро Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2019 року скасувати та відмовити заявнику у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити виконання рішення суду.
З таким висновком колегія суддів погоджується у повному обсязі.
Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Сума заявлена позивачем до відшкодування складає 83 940 грн., з яких 78 940 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди.
Відповідно до листа Територіального сервісного центру № 5643 РСЦ МВС в Рівненській області МВС України від 13.07.2019 року за ОСОБА_1 25 березня 2017 року зареєстрований транспортний засіб Merсedes-benz Vito 109 CDI, 2005 року випуску (а.с.25-26).
Відповідно представлених позивачем матеріалів, ціна подібної марки та моделі автомобіля Merсedes-benz Vito, 2005 року випуску, станом на 10.07.2019 року здійснюється за ціною 72 300 грн.(а.с.30-32).
Таким чином, заходи забезпечення позову, цілком співмірні із заявленими позивачем вимогами. 
Тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що ціна позову не співмірна із вартістю предмета забезпечення, оскільки, як вбачається з вищенаведеного ціна позову є навіть більшою за сам предмет забезпечення, що не спростовано апелянтом.
Судова колегія також не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд не переконався чи дійсно існує загроза відчуження відповідачем спірного майна, оскільки забезпечення позову має за мету до вирішення справи по суті усунути саму можливість  відчужити предмет спору і тим самим утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Доводи апеляційної скарги, що суд в порушення вимог ч.7 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову не вирішив питання про зустрічне забезпечення не є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову, оскільки за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Дане питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або коли суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.
З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв"язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має довести відповідач, а суд повинен ретельно дослідити їх, визначити їх потенційний розмір, оцінити співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.
Невирішення в ухвалі про забезпечення позову питання про застосування зустрічного забезпечення не є порушенням зі сторони суду та разом з тим не позбавляє апелянта в порядку ст..154 ЦПК України звернутися до суду із відповідною заявою про застосування зустрічного забезпечення позову зазначивши про відповідні обставини та додавши необідні докази. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи ухвалу про забезпеченню позову, суд першої інстанції перевірив обставини справи, факти які мають значення для справи, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 адвоката Довбишева Дмитра Олександровича - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2019 року про забезпечення позову - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.04.2020 року.

Головуючий:                                                О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                        С.О. Погорєлова

                                 А.П. Заїкін