ПОСТАНОВА
Іменем України

14 квітня 2020 року 
Київ
справа №808/2613/17
адміністративне провадження №К/9901/23753/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року (суддя - Стрельнікова Н.В.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 січня  2018 року (головуючий суддя - Шальєва В.А., судді: Білак С.В., Олефіренко Н.А.) у справі №808/2613/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (далі також - позивач, ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат») до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі також - відповідач, Вознесенівський відділ ДВС) про зняття арешту,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У вересні 2017 року ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Вознесенівського відділу ДВС у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило зняти накладений постановою державного виконавця ВП№54474830 від 10 серпня 2017 року арешт на кошти, що містяться на рахунках в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, Запорізькому РУ ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 313399, ПАТ «Альфа-банк», МФО300346, ТА «Мета Юанк», МФО 313582, АТ «Укрексімбанк», МФО 322313, та належать позивачу.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 грудня 2016 року розпорядженням Кабінету Міністрів України ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» внесено до переліку підприємств, які підлягають приватизації в 2017 році. Позивач вказує, що у зв`язку із накладенням арешту на розрахункові рахунки (77 рахунків) та майно підприємства як боржника, позивач змушений зупинити виробництво продукції. Так, у зв`язку із накладенням арешту власник рахуну позбавлений можливості здійснювати виплату нарахованої заробітної плати працівникам та сплачувати пов`язані з такими нарахуваннями податки та збори. Скаржник наголошує, що чинним законодавством заборонено накладення арешту на кошти, що спрямовуються на виплату заробітної плати та єдиного соціального внеску (ЄСВ).
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня                  2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року, позовні вимоги  ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» задоволено частково.
Знято накладений постановою ВП №54474830 від 09 серпня 2017 року арешт на кошти, що містяться на поточному рахунку ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» № НОМЕР_1 , відкритому  у ПАТ АБ «Укргазбанк» в частині виплат заробітної плати, інших загальнообов`язкових платежів (податків, зборів) та соціальних виплат.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача  правових підстав для накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ АБ «Укргазбанк» оскільки такий рахунок використовується в тому числі й для виплати заробітної плати працівникам підприємства та сплати обов`язкових платежів, а тому до нього не може бути застосовано обмеження. Що стосується іншого рахунку у ПАТ АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_2 та рахунку № НОМЕР_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк», то відповідно до приписів частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновків, що звернення стягнення на такі рахунки заборонено законом і відповідачем ураховано встановлені обмеження. Спірною постановою накладено арешт на 75 рахунків позивача, за виключенням вказаних двох рахунків. Водночас, суд дійшов висновків, що на інші рахунки закон не передбачає заборони накладати арешт.
Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги, позиція інших учасників справи
У касаційній скарзі Вознесенівський відділ ДВС, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» у повному обсязі.
Аргументи відповідача полягають у тому, що судом першої інстанції не враховано те, що в постанові про арешт  коштів не порушено право боржника користуватися рахунками, які використовуються для сплати обов`язкових платежів із спеціальним режимом використання. Вознесенівський відділ ДВС врахував, та не здійснював арешту рахунків, накладення стягнення на які заборонено законом. Скаржник вказує, що судом першої інстанції незаконно знято арешт з рахунку позивача (№ НОМЕР_1 ), який включає не тільки національну валюту, а й іноземну валюту, а позивачем не надано доказів про використання цього рахунку для виплати обов`язкових платежів.
Позивач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення без змін. Позивач зауважує, що при винесенні спірної постанови відповідачем не дотримано визначених пунктом                      7 частини третьої  статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» обмежень щодо дій, які не може вчиняти виконавець під час здійснення виконавчого провадження.
Рух касаційної скарги
15 лютого 2018 року касаційна скарга Вознесенівського відділу ДВС надійшла до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.
За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Желтобрюх І.Л., суддів Білоуса О.В., Данилевич Н.А.
Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою. 
07 червня 2019 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження від 06 червня 2019 року № 641/0/78-19, у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І.Л., (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року                № 14), що унеможливлює її участь у розгляді справи, визначено новий склад суду: Соколов В.М. - головуючий суддя, Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
У провадженні Вознесенівського відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження ВП №54474830 про стягнення з ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя коштів за судовими рішеннями Запорізького окружного адміністративного суду.
09 серпня 2017 заступником начальника Вознесенівського відділу ДВС винесено постанову про арешт коштів боржника в вищевказаному виконавчому провадженні. 
Вказаною постановою ВП №54474830 від 09 серпня 2017 року державним виконавцем накладено арешт на 77 розрахункових рахунків ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» в 12 банківських установах.
Так, за інформацією ДФС України ( лист № 1028270531 від 10 серпня 2017 року) у ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» відкриті наступні розрахункові рахунки:
в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, 1) 26003924420646, код валюти, USD, EUR                           2) 26040903290300, код валюти; 
в Запорізькому РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 313399: 1) 26049055707691, код валюти, 2) 26004055719130, код валюти, 3) 26008204675098, код валюти,                              4) 26064204675098, код валюти, 5) НОМЕР_4 ;
в ПАТ «Альфа-банк», МФО 300346: 1) 26009100427001, код валюти,                                       2) 26008100427002, код валюти, USD, 3) 26007100427003, код валюти, RUR; 
в АТ «Мета Банк», МФО 313582: 1) 26046000898, код валюти, 2) 26027000884, код валюти; 
в АТ «УКРЕКСІМБАНК», МФО 322313: 1) 2600202127042, код валюти,                                        2) 2600707127042, код валюти, 3) 2600606127042, код валюти
На всі вищевказані розрахункові рахунки накладено арешт спірною постановою від 09 серпня 2017 року.
Не погоджуючись із накладенням арешту на рахунки в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, Запорізьке РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 313399, ПАТ «Альфа-банк», МФО 300346, АТ «Мета Банк», МФО 313582, АТ «УКРЕКСІМБАНК», МФО 322313, позивач звернувся до суду із позовом.
Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX), який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Спірні правовідносини регулюються  Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон  № 1404-VIII).
Відповідно до статті 18 Закону № 1404-VIII до прав та обов`язків виконавців належить вжиття передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, а також вчинення виконавчих дій неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі; здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; накладення  під час здійснення виконавчого провадження арешту на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатування кас, приміщень і місць зберігання грошей.
Згідно з частинами 1, 2 статті 48 Закону № 1404-VIIІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону №1404-VIIІ на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
За приписами  статті 52 Закону № 1404-VIIІ виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача (частина перша вказаної статті).
Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина друга вказаної статті).
Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках(частина третя вказаної статті).
Арешт і вилучення майна (коштів) боржника унормовані положеннями статті                     56 Закону № 1404-VIIІ якими визначено наступне.
Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 13 грудня 2016 року № 3639/5/1085 «Про затвердження порядку надання інформації Державною фіскальною службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців», затверджено Порядок надання інформації Державною фіскальною службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, який визначає загальні правила подання відповідної інформації (далі - Порядок).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання частини першої статті 52 Закону            №1404-VIIІ та Порядку державним виконавцем  сформовано запит до органу ДФС та отримано на нього відповідь щодо наявності у позивача відкритих рахунків у банківських установах із зазначенням їх переліку.
Положеннями  абзацу 4 частини другої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.
При прийнятті спірної постанови від 09 серпня 2017 року державним виконавцем враховано вимоги Закону №1404-VIIІ та положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо заборони накладення арешту на кошти у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, як такі, що мають спеціальний режим використання.
Суди встановили, що на рахунки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_3 фактично не накладено арешт, оскільки цими банківськими установами повідомлено Вознесенівський  відділ ДВС про неможливість виконання постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти, що знаходяться на цих рахунках.
Разом з тим,  Закон №1404-VIIІ також містить пряму заборону накладення арешту на кошти боржника, що перебувають на інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.
Так, частиною п`ятою статті 97, частиною 1 статті 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Відповідно до статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості (частина шоста статті 24 Закону України «Про оплату праці»).
Матеріалами справи підтверджено, що банківський рахунок ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» № НОМЕР_1 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (на який спірною постановою №54474830 накладено арешт - 4   230   305,74 грн) використовується в тому числі й для виплати заробітної плати працівникам підприємства та сплати інших обов`язкових платежів, податків та зборів.
Таким чином, в результаті накладення арешту на вищевказаний рахунок підприємства спірною постановою порушується право на отримання заробітної плати працівниками підприємства, закріплене нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України та Закону України «Про оплату праці», яке підлягає поновленню.
Враховуючи наведене, а також те, що на кошти, призначенням яких є оплата праці, не може бути звернуто стягнення за іншими вимогами,  колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанції, що накладення арешту на такі рахунки є протиправним та заборонено законом. Відтак,  є підстави для зняття арешту із зазначених рахунків.
Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про безпідставність позовних вимог щодо інших рахунків позивача, а саме: в ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Альфа-банк», АТ «Мета Банк», АТ «УКРЕКСІМБАНК», оскільки боржником не надано доказів здійснення з цих рахунків виплат, на які законом заборонено накладати арешт.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 59 Закону №1404-VIIІ, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог та зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ АБ «Укргазбанк», в частині, необхідній для виплати заробітної плати, інших загальнообов`язкових платежів (податків, зборів) та соціальних виплат.
З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення рішень судами першої та апеляційної інстанцій та погоджується з їх висновками.
Доводи, якими відповідач обґрунтовує свою касаційну скаргу, стосуються фактичних обставин справи, доказів, на підставі яких встановлено ці обставини, та правової оцінки, яку надали їм суди. Зважаючи на межі касаційного перегляду справи та повноваження касаційного суду на цій стадії достатніх та обґрунтованих підстав для того, щоб вважати висновки судів в даній справі помилковими, немає і аргументи відповідача їх не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-IX та статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року у справі №808/2613/17  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і  оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду