Справа № 306/1611/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

12 травня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,
       розглягувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 10 грудня 2019 року (у складі судді Жиганської Н.М.) за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, -
в с т а н о в и в:

       Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі – МТСБУ) звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 у серпні 2019 р.
       Просило стягнути з відповідачки на свою користь грошові кошти в розмірі понесених витрат у сумі 65211.99 грн. і судовий збір у розмірі 1921 грн.
       Обґрунтувало тим, що 18.12.2017 р., близько 11.00 год., у АДРЕСА_1 . Голубине Свалявського району, по вул. Центральній, із вини ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем «Шкода», д. н. з. НОМЕР_1 , сталася ДТП, унаслідок якої був пошкоджений автомобіль «VolkswagenCaddy», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 (власник автомобіля – ОСОБА_3 ).
       На момент скоєння цієї ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована не була, а цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».
       Відповідно до звіту № 008/01/18 від 26.01.2018 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Caddy», д. н. з НОМЕР_2 , складає 76454.39 грн.
       18.12.2017 р. потерпілий подав до МТСБУ повідомлення, а 21.05.2018 р. звернувся із заявою про отримання страхового відшкодування.
       02.05.2018 р. МТСБУ письмово запропонувало відповідачу самостійно врегулювати спір із потерпілим, однак пропозиція залишена без відповіді та реагування.
       11.07.2018 р. МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 65211.99 грн.
       Таким чином, оскільки МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної із вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то згідно з вимогами ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст. 38 указаного Закону МТСБУ має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.
       Лист МТСБУ від 11.07.2018 р. про добровільну компенсацію витрат залишений відповідачем без реагування.
       Рішенням Свалявського районного суду від 10.12.19 р. (з урахуванням ухвали цього ж суду від 28.02.2020 р. про виправлення описки в даті судового рішення) позов задоволено повністю.
       Указане судове рішення мотивоване наявністю фактичних і правових підстав для стягнення із відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 65211.99 грн.
       У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це рішення із підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав установленими, та невідповідності висновків суду обставинам справи.
       Узагальнені та доречні доводи апелянта зводяться до такого:
-своєї вини у скоєнні ДТП вона не визнавала та не визнає;
- ОСОБА_2 не міг звернутись до МТСБУ у травні 2017 р., оскільки на той момент страховий випадок був відсутній.
       Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, хоча позивач отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження і примірник апеляційної скарги 09 квітня 2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
       Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Відтак, розгляд цієї справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
       Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення – залишенню без змін, із таких мотивів.
       Суд першої інстанції установив, що постановою Свалявського районного суду від 22.12.2017 р. ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто спірної ДТП.
       У результаті вказаної події транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження.
       Відповідно до звіту № 008/01/18 від 26.01.2018 р. про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку складає 76454.39 грн.
       На момент ДТП (18.12.2017 р.) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 у порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не була застрахована.
       Згідно з полісом № АК/7477622 від 29.09.2017 р. цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д. н. з НОМЕР_2 , застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (строк дії полісу з 30.09.2017 р. по 29.09.2018 р.).
       11.07.2018 р. МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 65211.99 грн. (76454.39 грн. мінус 20% (ПДВ) + 1500 грн. витрат за послуги експерта) на користь ОСОБА_2 за пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д. н. з. НОМЕР_2 .
       02.05.2018 р. і 11.07.2018 р. МТСБУ зверталося до ОСОБА_1 із пропозицією добровільного відшкодування витрат у сумі 65211.99 грн., однак безрезультатно.
       Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції по суті спору через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам, нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, і правовим висновкам Верховного Суду.
       При цьому неоспореними обставинами є факт ДТП, яка мала місце 18.12.2017 р. по вул. Центральній у с. Голубине Свалявського району Закарпатської області, відсутність у ОСОБА_1 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наявність страхового випадку та факт виплати МТСБУ страхового відшкодування ОСОБА_2 у сумі 65211.99 грн.
       Оспорюються вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП і пов`язаних із цим питань, а також момент звернення ОСОБА_2 як потерпілого до МТСБУ.
       Згідно з положеннями ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
       Згідно з правовими позиціями ВП ВС (постанова від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц|14-176цс18) у випадках, коли деліктні правовідносини поєднуються з правовідносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість самого завдавача шкоди. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (пункт 35).
       Так, відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
       Згідно з вимогами пунктів 38.2.,38.2.1. ст. 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
       За таких обставин справи та нормативного регулювання спірних правовідносин суд першої інстанції цілком правильно визнав позов обґрунтованим і доведеним. 
       Відповідно до приписів ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Доводи апелянта про відсутність її вини у скоєнні ДТП спростовується постановою Свалявського районного суду від 22.12.2017 р., яка набрала законної сили та є чинною, а також положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України, згідно з якою вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
       Указаній обставині суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
       Твердження ОСОБА_1 проте, що ОСОБА_2 не міг звернутись до МТСБУ у травні 2017 р., оскільки на той момент страховий випадок був відсутній, не впливає на суть спірних правовідносин і не може слугувати підставою для скасування оскарженого нею судового рішення. Сама ж процедура виплати страхового відшкодування (включно з фактом звернення ОСОБА_2 до МТСБУ з цього приводу) апелянтом не оспорена.
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення.
       Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и в :
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.                                                                         2.Рішення Свалявського районного суду від 10 грудня 2019 року залишити без змін.                                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 12 травня 2020 р. 

Судді: