ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року	Львів	Справа № 140/3381/19 пров. № А/857/1930/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Коваля Р.Й., Шинкар Т.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року (головуючий суддя Ковальчука В.Д., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив визнати протиправним та скасувати пункту 15 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.06.2019 року №78 стосовно відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у порядку, встановленому чинним законодавством України.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.
В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи № 249 від 07.02.2008 року було встановлено, що виявлені на його тілі рубцеві зміни шкіри обличчя, вух, грудної клітки, живота «могли виникнути від дії полум`я під час проходження дійсної військової служби в республіці Афганістан».
Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Тобто, одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, який спрямований на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 2 статті 16-3 зазначеного Закону визначено, що у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Пунктом 1 статті 16 цього ж Закону встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві є гарантованою державою виплатою, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2017, який набрав чинності з 01.01.2017, пункт 2 ст. 16 вищевказаного Закону викладено в новій редакції, відповідно до якої одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема: « 4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві».
У результаті граматичного (філологічного, лексичного, текстового) тлумачення вищевказаних положень Закону виявляється буквальний зміст норми права.
Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на 01.01.2017) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі «встановлення військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, АБО не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
По перше, дана норма визначає коло осіб, на яких поширюється її дія: військовослужбовці строкової служби, військовозобов`язані, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, резервісти, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори для проходження служби у військовому резерві.
По-друге, дана норма визначає підстави призначення і виплати вищевказаному колу осіб одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності за такими умовами: що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного особам, на яких поширюється дія цієї норми, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, при цьому і одна і друга умови повинні бути пов`язаними із періодом проходження строкової військової служби, зборів, служби у військовому резерві.
У даному реченні перші дві умови з`єднано сурядним сполучником «або», який в даному випадку має значення вибору.
Тож за буквальним прочитанням підстав призначення одноразової допомоги згідно п. 6 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ за першою із вищевказаних умов (внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) не встановлено обмеження тримісячним терміном, як на тому зазначив відповідач у оскаржуваному рішенні.
Тримісячний термін застосовується до випадків, коли інвалідність особам, на яких поширюється дія цієї норми, встановлюється внаслідок захворювання або нещасного випадку.
Оскільки, інвалідність гр. ОСОБА_1 настала, зокрема, внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби під час проходження військової служби на території ДРА, що відповідає випадку, описаному у першій частині вищезазначеної норми (інвалідність, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), обмеження права позивача на отримання допомоги тримісячним строком є протиправним.
Статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що «призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а)          вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б)          вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в)          навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г)          подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги».
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з жовтня 1985 року по листопад 1987 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР, зокрема, у в/ч польова пошта НОМЕР_1 , у складі якої брав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан (далі – ДРА) в період з 24.04.1986 по 09.11.1987 на посаді розвідника у військовому званні - молодший сержант. Згідно архівної довідки військово-медичного музею Міністерства оборони Російської Федерації від 14.04.2011 №6/3/1-357 розвідник в/ч пп 71176 Кандагар молодший сержант ОСОБА_1 , 1967 року народження, 30 серпня 1986 року отримав контузію, термічний опік полум`ям обличчя, шиї, грудної клітки, живота, нижніх кінцівок, І-ІІІ ст. 20%, у зв`язку з чим знаходився на лікуванні в МР в/ч пп 71176 з 31.08.1986 року по 03.09.1986 року, ВПГ в/ч пп 99427 Кандагар з 03.09.1986 року по 24.10.1986 року.
Копією акта судово-медичного дослідження (обстеження) Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи № 249 від 07.02.2008 року встановлено, що виявлені на тілі ОСОБА_1 рубцеві зміни шкіри обличчя, вух, грудної клітки, живота могли виникнути від дії полум`я під час проходження дійсної військової служби в Республіці Афганістан (а.с.15).
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 березня 2019 року у справі № 157/312/19, яке набрало законної сили 15.04.2019, встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 30 серпня 1986 року отримав поранення (контузію) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі військової частини польова пошта 71176 на території Демократичної Республіки Афганістан в період проходження строкової військової служби.
Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 745758 від 14.11.2017 позивачу 06.11.2017 вперше встановлена друга група інвалідності (причина інвалідності – «контузія, так, отримана при виконанні обов`язків військової служби (ДРА)»).
12 листопада 2018 року позивачу довічно встановлено другу групу інвалідності (причина інвалідності – «контузія, так, отримана при виконанні обов`язків військової служби (ДРА)»). Позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби з відповідним пакетом документів. Листом від 11.07.2019 № ВСЗ/872/2 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив ОСОБА_1 про те, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.06.2019 року протоколом №78 прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.
Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого у вигляді протоколу від 14 червня 2019 року №78, пунктом 15 якого відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги громадянину ОСОБА_1 . Рішення обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 09.11.1987 звільнено зі строкової військової служби та 08.11.2011 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія ВЛН № 0094150 від 08.11.2011), а 06.11.2017 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 12 ААА № 745758 від 06.11.2017). Відповідач зазначив, що заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки згідно зі статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції, яка діяла на час встановлення інвалідності в 2011 році та в 2017 році, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової-грошової допомоги ...., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 та постановою Кабінету Міністрів України віл 25 грудня 2013 року № 975, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби, у разі якщо інвалідність  внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження строкової військової служби настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби. Заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно вказав, що до моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
З 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону №1774-VIII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. 
Частину 2 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в наступній редакції: 
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;
3) загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;
7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;
8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;
9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.
Відтак, у разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
Таким чином, статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка діяла на час настання інвалідності позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 750/5074/17 та № 820/1835/18, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18, від 15 квітня 2019 року у справі № 2540/2558/18.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов не підлягає задоволенню, так як другу групу інвалідності встановлено ОСОБА_1 з 06 листопада 2017 року (дата огляду), в період, коли законодавством не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, відповідно про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого пунктом 15 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.06.2019 року №78.
Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 
          П О С Т А Н О В И В :          
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року по справі № 140/3381/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	Р. Й. Коваль 	
 	 	Т. І. Шинкар